12 NYTT LAGSTIKTNINGSFÖRSLAG FÖR LAPPAIARKSSKOGARNA. 



verkningsvinsten, som sålunda kommer till stånd, synes ändamålsenlig, torde även 

 den nu ifrågasatta realisationen böra åtföljas av liknande skyldigheter. Då omkring 

 hälften av avverkningen utgöres av sådan förhöjning, skulle alltså en fjärdedel av 

 vinsten på hela avverkningen böra anslås till kulturer och markförbättringsåtgärder. 



Med hänsyn till de betydande belopp, som härigenom bliva tillgängliga för hö- 

 jande av produktionsförmågan hos lappmarksskogarna, måste det ur nationalekono- 

 misk synpunkt vara av vikt, att dessa penningar komma att användas på ändamåls- 

 enligt sätt. Ofantliga arealer finnas, på vilka arbete kan nedläggas. Men just på 

 grund härav torde en begränsning av skyldigheten att vidtaga skogsvårdsåtgärder 

 vara nödig. Att under en jämförelsevis så kort tid som 40 år torrlägga alla myr- 

 marker, som finnas i lappmarkerna, torde sålunda knappast vara möjligt. Därtill 

 skulle bland annat fordras vida större tillgång på arbetskraft, än som för ortsbefolk- 

 ningen står till buds. 



En begränsning i antydd riktning torde lämpligast ske därigenom, att vid sko- 

 garnas taxering bestämmes arealen av mark, som anses kunna ifrågakomma till torr- 

 läggning, ävensom den skogsmark, som redan nu är eller genom avverkningen kan 

 bliva i behov av kultur. Den summa, som under 40-årsperioden skall nedläggas på 

 kultur- och markförbättringsåtgärder, kan sedan närmare bestämmas efter nedan an- 

 givna grunder. 



Skogsodlingskostnaden å produktiv, ej försumpad skogsmark torde i genomsnitt 

 utgöra högst 40 kronor per hektar fullständig kultur. Då cirka hälften av den be- 

 hövliga återväxten bör erhållas genom självsådd, beräknas 20 kronor per hektar 

 kalhuggen mark såsom tillräcklig kostnad för återväxten. 



Medan således för all mark, som kan bliva i behov av kultur, upptages hela an- 

 tagliga kulturkostnaden, måste en begränsning göras beträffande torrläggningsarbe- 

 tena. Kostnaden för avdikning torde, inberäknat kostnaden för erforderlig kultur, i 

 genomsnitt belöpa sig till 50 kronor pr hektar myrmark. Skulle alla på hemmanet befint- 

 liga myrar och försumpade marker torrläggas, borde detta belopp anslås för varje 

 hektar sådan mark. Men härtill lära tillgängliga medel och arbetskrafter ej förslå. 

 Med anledning härav torde den kostnad, som under 40-årsperioden bör nedläggas på 

 torrläggningsföretag, böra beräknas till endast 25 kronor pr hektar av alla myrar 

 och försumpade marker, som enligt undersökningsinstrumentet kunna ifrågakomma till 

 torrläggning. För denna kostnad skulle alltså hälften av alla dylika marker bliva 

 torrlagd och antagligen ännu något mera, då väl i allmänhet de lättast torrlagda 

 markerna komma att i första rummet väljas till arbetsfält. Då emellertid ej allt det 

 avverkade lämnar avverkningsvinst, utan en betydande mängd virke användes till 

 husbehov, kommer i verkligheten ej fullt så stor areal .att bliva torrlagd. 



Så snart skogsägaren alltså nedlagt det så beräknade kostnadsbeloppet på kul- 

 turer och dikningar, skulle hans skyldigheter i detta avseende anses fullgjorda, även 

 om därtill icke åtgått en fjärdedel av avverkningsvinsten. Att nämnda kostnadsbelopp 

 understiger en fjärdedel av vinsten kan tänkas, om marken innehåller föga myr eller 

 om skogsägaren redan tidigare utfört dikningsarbeten i större utsträckning och ned- 

 bringat arealen myr och försumpad mark till ett minimum, i vilket fall det i planen 

 beräknade kostnadsbeloppet måste anses fullt tillräckligt. På det att åter hemmans- 

 ägaren icke må åläggas skyldighet att utföra skogsvårdsåtgärder till högre kostnad 



