NYTT LAGSTIFTNINGSFÖRSLAG FÖR LAPPMARKSSKOGARNA. 21 



och 150 år, att anses såsom överårig. Det blir då dess tur att avverkas under en 

 viss övergångstid, t. ex. 20 år. Sålunda komma befintligheten av sådan skog och den 

 övriga skogens årliga tillväxt att föranleda en rätt avsevärd avverkning under över- 

 gången till den tid, då de under 40-årsperioden uppdragna ungskogarna börja att 

 lämna avkastning. Men därjämte kan antagas, att den insikten snart blir mera all- 

 män, att skogsbruket, liksom jordbruket, aldrig blir rationellt utan att därå nedlägges 

 mycket arbete. Tillfällen till erhållande av arbete i skogarna torde säkerligen aldrig 

 komma att saknas i Norrland. Den stigande utvecklingen på övriga arbetsfält torde 

 dessutom öka användningen av levande arbetskraft, och därför kan snarast antagas, 

 att tillgången därå icke kommer att motsvara behovet. 



Otvivelaktigt är, att i vårt land intresset för en god skogsvård på senare tid 

 väsentligt ökats, liksom ock att blicken skärpts för den misshushållning med skogs- 

 tillgångarna, som hittills ägt rum, och den ekonomiska vådan därav. Ett bevis härpå 

 kan man finna i den omständigheten, att domänstyrelsen helt nyligen för kronans 

 skogar i Norrland föreslagit en höjning i avverkningen till 2^2 procent av virkes- 

 förrådet. Det kan antagas, att de enskildas skogar i lappmarken så småningom bliva 

 föremål för en liknande omvårdnad, och då kommer nog avverkningen å dessa skogar 

 att höjas även utan de uppoffringar för skogsvården, som föreningen velat föreslå. 

 Men under tiden skulle de enskilda skogsägarne se sitt virke år för år minska i värde 

 och såväl härigenom som även eljest lida stora förluster. Fördelarne av dessa för- 

 lusters undvikande äro enligt föreningens mening så stora, att de i det närmaste upp- 

 väga nämnda uppoffringar. Ett fasthållande åter vid den nuvarande avverkningspoli- 

 tiken skall hava till följd, att värden, som kunna räddas, till största delen förloras, 

 och de utvägar för åstadkommandet av nyttiga och nödiga skogsvårdsåtgärder, som 

 föreningens förslag öppnar, kunna då icke anlitas. Genom ett dröjsmål med försla- 

 gets förverkligande skall ock den ogynnsamma biologiska utvecklingen erhålla ökat 

 försprång, och kostnaderna för dess bekämpande bliva utomordentligt stora. 



De synpunkter och önskemål, trävaruexportföreningen velat till Eders Kungl. ^^J''^^' ^''' 

 Maj:t frambära, äro härmed i korthet angivna. Nedanstående utkast till lagbestäm- stämmei- 

 melser, upprättat i anslutning till Norrländska skogsvårdskommitténs förslag, avser ^er. 

 att i sammanträngd form åskådliggöra de sålunda framhållna önskemålen: 



§ 1. 



I Västerbottens och Norrbottens läns lappmarker må icke barrträd avverkas 

 annat än efter utsyning och stämpling, ej heller lövträd ovan barrträdsgränsen 

 utan efter tillstånd av vederbörande skogstjänsteman, dock att vad sålunda stadgas 

 icke skall utgöra hinder för hemmansägare att från hemmanets skog fritt taga 

 stubbar och rötter samt nedfallna torra träd. 



§ 2. 



Hemmanets skogshushållning skall grundas på en efter undersökning upp- 

 rättad plan. 



