sv. TRÄVARUEXPORTFÖRENINXENS SVAR A K. DOM.^STVRELSENS KRITIK. 3. 



ån andra på skogarnas förbättrande genom kultur och dikning, så visar sig, att 

 kronan i Norrland och Dalarne på sådana åtgärder hittills nedlagt endast 3 pro- 

 cent av nettoinkomsten från där belägna skogar. När så är förhållandet, borde 

 domänstyrelsen icke hava frammanat en misstanke, att föreningens förslag kan 

 vara framsprunget ur ett begär efter tillfällig vinst. Man skall vara bra fattig 

 på skäl mot ett förslag, som man beslutat sig för att avstyrka, då man nödgas 

 tillgripa en insinuation, så helt och hållet utan grund. 



Föreningens motiv för dess förslag är i verkligheten ett helt annat än till- 

 fälligt vinstbegär. Konjunkturförhållandena för trämassa och trävaror hava 

 bringat skogsägarne till insikt om, vilken stor betydelse för industrien ligger 

 däri, att skogarnas produktion blir rationellt ordnad. Men nu år vården av sko- 

 garna i lappmarken så bristfällig, att skogarnas produktionsförmåga ständigt 

 minskas. Då orsaken härtill är skogarnas överårighet och den pågående för- 

 sumpningen, måste detta orsaksförhållande undanröjas. 



I sin skildring av den skötsel, som från skogsstatstjänstemännens sida ägnas 

 lappmarksskogarna, hade föreningen anfört några belysande exempel, utvisande, 

 hurusom denna skötsel leder till, att skogsägarens utbyte mest består av torrträd. 

 Mot denna framställning har domänstyrelsen anmärkt, att föreningen ej förebragt 

 utredning angående det trädslag, varav torrträden utgjorts — föreningen hade 

 ändock beträffande det ena hemmanet, n:r 2 Holmträsk, bifogat skogsindelnings- 

 handlingarna — samt angående orsakerna till den inträdda torkan. 



Denna anmärkning är högst belysande för styrelsens syn på saken. För 

 styrelsen år det ej nog, att träden dött; den fordrar utredning om dödsorsaken, 

 innan tillstånd må lämnas till trädens borttagande. Föreningen åter anser döds- 

 orsaken vara fullständigt likgiltig, antingen denna är grantorka, rotröta, topp- 

 brott eller ålderdomssvaghet. Föreningen vill nämligen komma därhän, att sko-, 

 gen får avverkas, innan dödsmomentet inträtt, och att domänstyrelsens bestäm- 

 melse, att skog, som ingått i avverkningsberäkning och därefter dött, skall 

 avräknas från kommande ordinarie utstämplingar, må upphävas. 



I fråga härom torde föreningen till och med bland statens egna skogs- 

 tjänstemän hava flera meningsfränder än domänstyrelsen. När den gamla sko- 

 gen stått så länge, att den blivit oduglig att föryngra sig själv genom frö och 

 även ur industriell synpunkt hastigt försämras, bör det för en var vara uppen- 

 bart, att det i allmänhet icke finnes skäl för sådan skogs bevarande. 



Efter dessa mera allmänna erinringar övergår föreningen till en närmare 

 granskning av styrelsens utlåtande. 



Domänstyrelsen synes instämma i föreningens åsikt, att avverkningen å en 

 på grund av överårighet oväxtlig skog bör överstiga tillväxten. Då styrelsen 

 vidare erkänner, att just lappmarksskogarna i allmänhet äro mycket överåriga, 

 följer därav, att dessa böra beskattas genom en årlig avverkning, som är större 

 än tillväxten. Föreningen har emellertid konstaterat, att avverkningen å lapp- 

 marksskogarna detta oaktat i de flesta fall endast omfattar ett belopp, som är 

 ungefär lika med beräknade tillväxten, stundom åtskilligt lägre. Föreningen har 

 antagit orsaken härtill ligga i det särskilda lagstadgandet om dessa skogars ■!>be- 

 varande^ och tillämpningen därav. Enligt föreningens förmodande skulle näm- 

 ligen tillämpningen hava förbjudit en avverkning, varigenom skogskapitalet skulle 

 minskas; något som ju inträffar, om avverkningen överstiger tillväxten. 



En sådan uppfattning påstår sig styrelsen icke hava hyst, och till styrkande 



