12 NVIT LAGSTIFTNINGSFÖRSLAG FÖR LAPPMARKSSKOGARNA. 



ningens beräknande. Det är till föga fromma, att t. ex. skogstypen »försumpad 

 skogsmark» upptages i beståndsbeskrivningen, om hänsyn ej tages till dess förekomst 

 vid hushållningsplanens upprättande. I detta avseende må framhållas, hurusom 

 styrelsen exempelvis å Mo ocii Domsjö aktiebolags skogsmarker förvägrat i kultur- 

 syfte begärd avverkning av träd, som visat sig ej reagera efter verkställd dik- 

 ning men som hindra den reagerande skogens utveckling. Föreningen däremot 

 har i sitt förslag tagit all möjlig hänsyn till typen »försumpad skogsmark , då 

 den föreslagit en så genomgripande åtgärd, som dränering — under närmaste 

 40 år — å halva arealen sådan mark. 



Att förslaget till avverkningsberäkning innebär vissa normer (schabloner), 

 borde väl icke i sig självt vara så förkastligt, som styrelsen påstår. Schablonen 

 i föreningens förslag innebär endast de allra enklaste och nödvändigaste samt 

 mest allmängiltiga reglerna, sådana nämligen, som t. ex. avse skogens avverk- 

 ning, innan han torkar och fortares genom åldersfel av alla slag. Och sådana 

 regler äro som alla regler ägnade att underlätta arbetet. Att underkasta varje 

 fall en vetenskaplig undersökning är omöjligt. Vad man vet angående samman- 

 hanget mellan ålder, tillväxt etc. gifver vid handen, att om man icke avverkar 

 så pass kraftigt, som föreningen föreslagit, skogen mången gång får skördas först 

 sedan den torkat. 



Fackkunskapen blir emellertid ej överflödig vid tillämpningen av föreningens 

 förslag. Den finner vidsträckt användning för dräneringens planläggning och av- 

 syning ävensom för utstämplingen, vilken, då den rör sig i levande skog, ställer 

 större anspråk på fackkunskapen, än då, såsom nu, så gott som uteslutande 

 torr och torkande skog stämplas. 



Slutligen må anföras, att föreningens yttrande om förslagets konsekvenser 

 återgivas felaktigt av domänstyrelsen, som påstår, att föreningen skulle sagt, att 

 någon av de framtida ägarne, »likgiltigt vilken», måste bliva lidande på realisa- 

 tionen. Föreningens uttryckssätt avser emellertid icke att framhålla detta »lik- 

 giltigt vilken», utan att erinra, att någon av de blivande ägarne måste bliva li- 

 dande, antingen realisationen företages eller ej. I förra fallet blir ägaren om 40 

 år lidande; i senare fallet, nämligen om ingen realisation nu äger rum, blir äga- 

 ren om 100 år lidande. Realisationen skall enligt föreningens förslag ej heller 

 ske uteslutande med hänsyn till de nuvarande ägarnes vinst, såsom domänsty- 

 relsens referat inbjuder till att tro, utan avverkningens belopp beräknas enligt 

 vissa fastställda grunder åldersklassvis. Men inom gränsen för det så fastställda 

 avverkningsbeloppet skall utsyningsförfarandet syfta icke till sämsta möjliga hus- 

 hållning utan till den bästa, varav icke blott skogsägaren utan även skogen nju- 

 ter fördel. 



Domänstyrelsen frågar: »Huru skulle det sett ut, om en sådan grundsats 

 kunnat börja tillämpas för 40 år sedan?» Svaret måste bliva, att man i så fall 

 nu skulle haft att vänta inom några tiotal av år en mycket högre produktion, 

 särskilt om de åtgärder för kultur och torrläggning, som föreningen föreslagit, 

 samtidigt företagits. 



I anslutning härtill må framhållas, att domänstyrelsens spådomar om ödes- 

 digra följder av föreningens förslag för en ökad befolkning och särskilt vid be- 

 hov av hemmansklyvning äro grundade på samma kortsynthet, som nyss påvi- 

 sats beträffande följderna av realisationen. Den nuvarande skogens avkastning 

 är ju så ringa, att första villkoret för en blivande klyvning i flera lotter måste 



