14 NYTT LAGSTIFTNINGSFÖRSI.AG FÖR LAPPMARKSSKOGARNA. 



villkor icke blott för en höjd produktion utan även för försumpningsorsakernas 

 upphävande samt att föryngring genom kultur är möjlig även i lappmarkerna. 



På sista tiden hava en del yttranden framkommit, som visa, att föreningen 

 icke är ensam om sin åsikt, att den nuvarande hushållningen med Norrlandssko- 

 garna är icke blott förkastlig utan rent av oförsvarlig. 



Så har överjägmästaren Welmider, som nyligen verkställt inspektion i sitt 

 nya tjänstgöringsområde, mellersta Norrlands distrikt, i skrivelse till domänsty- 

 relsen och vidare i tidningsprässen, t. ex. Svenska Dagbladet för den 3 mars, 

 framhållit, att en ändring i skötseln av statsskogarna erfordras, då skogsbestån- 

 den äro stadda i avtynande. I den utsynade årsavverkningen ingick torrskog med: 



år 1902 22 procent av kubikmassan 



» 1903 23 » » » 



!> 1904 20 » » » 



» 1905 30 » » » 



» 1906 29 » » » 



» 1907 23 » » 



» 1908 24 » » » 



»1913 19 » » stamantalet. 



»Dessa siffror visa», säger Welander, »att vi rensa skogarna, men de visa 

 också, att trots fortgående rensningshuggningar uppstår alltjämt avtorkning till 

 stor omfattning, och detta är mycket oroande. Ovanstående siffror stödja den 

 uppfattningen, att hittills utförda avverkningar av avtynande och torr skog blott 

 varit ett tillfälligt undanröjande av följderna av ett missförhållande, vars rötter 

 sitta djupare. Och allt tyder på, att huvudsakliga orsaken är försenad avverk- 

 ning av den gamla skogen». 



»Att helt och hållet undvika avtorkning är icke möjligt i dessa överåriga 

 skogar, men den bör inskränkas till ett minimum. Det är därför en viktig och 

 brådskande angelägenhet att planmässigt reglera avverkningarna i förhållande 

 till skogstillståndet, så att den gamla och ännu friska skogen avverkas och för- 

 yngras i tid, innan också denna börjar avtyna, och det är just åstadkommandet 

 av sådan planläggning inom distriktet, som är syftet med min framställning, vilket 

 innebär något annat och något mera än tillvaratagandet av redan avtynande skog». 



Tydligen uttalar Welander här samma åsikter om orsaken till missförhål- 

 landena, som föreningen framhållit, och överjägmästaren Welander torde icke 

 höra till dem, som kunna beskyllas för att vilja bedriva en radikal avverknings- 

 politik, snarare tvärtom. 



Ett par motioner vid årets vinterriksdag framhålla ungefär detsamma. Så 

 herrar Molin i Dombäcksmark och SuTidström, vilka i motion om skrivelse till Eders 

 Kungl. Maj:t angående hushållningen å staten tillhörig skogsmark framför allt rikta 

 sig mot det sätt, varpå normalförrådsformeln användes, vilket anses böra föranleda 

 statsmakterna att »ingripa och giva vederbörande, som äro ansvariga för eländet, 

 vägledande direktiv». Motionen inrymmer uttalanden, som synas giva stöd åt 

 föreningens förslag. »Det må lämnas åt framtiden» — säges däri — »att pröva 

 alla principer och teoretiska formler för avverkningarna. Men vad som bör ske 

 nu — och detta utan vidare vidlyftigheter — är att tillvarataga fullmogen, över- 

 årig, oväxtlig, kullblåst, sjuk och skadad skog För detta ändamål behövs ingen 

 vidare utredning». 



