sv. TRÄVARUEXPORTFÖRKNINGKNS SVAR A K. DOMANSTVRKLSKNS KRITIK. 15 



I en av herr Mörtseli i Riksdagens andra kammare väckt motion föreslås 

 ökad avverkning å statens skogar i de nordligaste länen i syfte att därigenom 

 må kunna erhållas medel till mera omfattande kultur- och avdikningsåtgärder 

 än de, som för närvarande utföras. Försumpningen befaras eljes skola gripa 

 alltmera omkring sig, åstadkommande förluster i såväl skog som areal. Motio- 

 nären anser, att den överåriga skogen bör avverkas i raskare tempo. 



Slutligen må erinras, att Norrlandskommittén uttalat ungefär samma om- 

 döme om skogarna som Welander samt att herrar A^. G. Ringstrand och E. An- 

 dersson i en för första försvarsberedningens räkning verkställd utredning ansett 

 en avsevärd höjning i avverkningen vara av behovet påkallad. 



Byråchefen Örtenblad har i Svenska Dagbladet för den 1 1 mars kritiserat 

 överjägmästaren Welanders uttalanden men instämmer med Welander därutinnan, 

 att skogens avtynande och avtorkning bör motarbetas genom avverkning, såle- 

 des icke genom skogens sparande. 



Även överjägmästaren Wallmo har yttrat sig. I Svenska Dagbladet för den 

 12 mars tager han Welanders meddelanden och förslag i skärskådande. Han an- 

 ser att, om skogarna äro stadda i avtynande, avverkningen bör höjas, åtminstone 

 till dess den motsvarar det synbara behovet ur »avtorkningshänseende». 



Vad dessa för Norrlands skogar intresserade män sålunda avhandlat har 

 berört statsskogarna. Föreningens förslag avser visserligen endast lappmarks- 

 skogar i enskild ägo, men det måste antagas, att, om statens egna skogar lämna 

 åtskilligt övrigt att önska i avseende å skogshushållningen, detta i ännu högre 

 grad skall vara fallet å skogar, där staten icke har något förvaltningsintresse att 

 tillvarataga utan endast en kontrollerande verksamhet, i all synnerhet som prin- 

 ciperna för avverkningens beräknande varit desamma å statsskogarna som å lapp- 

 marksskogarna. 



Föreningens förslag är ett uttryck för praktiska skogsmäns mening om vad 

 som kan och bör göras för att rädda lappmarksskogarna från undei"gång; dessa 

 skogar, som nu äga minimal avverkningsförmåga men, om de finge lämplig vård, 

 skulle kunna skänka skogsägarna och landet stora värden. Förslaget erbjuder 

 ett positivt medel, kanske det enda, att råda bot på den oerhörda misshushåll- 

 ning, som äger rum i dessa vidsträckta skogstrakter. Förslaget är således icke, 

 såsom domänstyrelsen behagat påstå, något »hugskott». Det är allvarligt menat 

 och har under medverkan av fullt sakkunniga personer grundligt övervägts. 



I varje fall hade man bort hava rätt att vänta, att styrelsen, innan den med 

 starkt framhållande av farhågor från biologisk synpunkt beslöt sig för att av- 

 styrka föreningens förslag, skulle hava inhämtat vetenskapsmännens, särskilt 

 statens skogsförsöksanstalts, yttrande rörande möjligheterna för en avverknings- 

 och dräneringsplan, sådan som föreningen föreslagit. Om försöksanstalten av- 

 styrkt denna politik, hade styrelsen haft en objektiv grund för sina farhågor, 

 och förvisso hade anförandet av försöksanstaltens skäl ökat värdet av styrelsens 

 utlåtande. Nu vittnar detta utlåtande mera om brist i viljan att omfatta en ny 

 tanke, och det torde på grund av sin inre beskaffenhet icke kunna tillerkännas 

 sådant vitsord, som man gärna vill tillägga en skogsstyrelses uttalande i fråga 

 om skogarnas bestånd och utveckling. 



Stockholm den 29 maj 1914. 



Underdånigst 



Svenska trävaruexportföreningen: 



Carl Berg. 



Th. A. Askergren. 



