JÖNKÖPINGS LÄNS LANDSTINGSOMRÅDE. 6 1 



att iiräta märgen å sista årsskottet. Äro de av märgborren angripna 

 skotten smala och klena, så bräckas de lätt utav vid borrhålet, äro 

 skotten starkare bliva de dock krokiga och få ett egendomligt utseende, 

 varigenom ofta trädets naturliga växtsätt förändras. Genom skottens 

 förstörande bliva vanligen icke endast plantorna och ungträden hämmade 

 i sin utveckling, utan detta frätande kommer även ofta att hava ett men- 

 ligt inflytande på blomningen och den därav beroende frösättningen hos 

 de äldre träden. Vid vinterns annalkande äter sig insekten genom barken 

 och dödar härigenom många ungträd och plantor. Orsaken till årets 

 härjning är nog att söka dels däri att stormfällda träd fått ligga obarkade 

 i skogen, dels ock virkesupplagen vid stationerna och tillfälliga sågplatser. 

 Vid resor inom länet skönjas angreppen förnämligast utefter järnvägs- 

 linjerna. Till förhindrande av angreppens redan nu stora omfång måste 

 allvarliga åtgärder företagas. I föredrag och annorledes har allmänheten 

 tillråtts att, såvida virket ej kunnat utforslas från skogen före sommarens 

 inbrott, barka allt virke, som kommer att kvarligga över sommaren. Det 

 under vintern fällda virket kan jämväl tjäna som fångstträd, om barken 

 avflås i slutet av maj. Om ej avverkning försiggått å platsen, där an- 

 greppen visat sig, fällas särskilda fångstträd på ett avstånd av 50 till 60 

 meter å de ställen, där märgborren förnämligast svärmar, nämligen i södra 

 kanterna av bestånden, i luckor o. s. v. Träden läggas dock några meter 

 in i skogen, så att barken ej för hastigt torkar. I slutet av maj eller 

 början av juni avbarkas träden och larverna dö, utsatta för sol och vind. 

 Sker barknirigen senare, kunna larverna redan hava hunnit förpuppa sig 

 och barken måste då uppbrännas. 



En skadegörelse av förut mera .förbisedd art, men som åtminstone inom 

 \"årt län börjat taga oroväckande dimensioner, är ekorrens åverkan på 

 den mogna kotten. I förhoppning att säkerställa återväxten utsättas år- 

 ligen tiotusental fröträd. Före inträffande fröår beredes marken, där så 

 erfordras, på stora arealer för självsådd och intresset härför är alltjämt 

 i stigande. Genom iakttagelser beräknades fröträden till kommande år 

 giva en god skörd. Så har dock ej blivit fallet och orsaken är enligt 

 från samtliga länsskogvaktaredistrikt inkomna rapporter, ekorrens skade- 

 görelse. Enär, som bekant, tiden emellan goda fröår är avsevärd, 5 till 

 8 år, inses vilken oerhörd betydelse det har att vid inträffande fröår 

 kunna erhålla tillfredsställande besåning av hygget. Om ett hygge med 

 fröträd ligger för länge efter avverkningen utsatt för sol och vind för- 

 hårdnar markbetäckningen och blir en otjänlig fröbädd. Förstöres kotten 

 under ett fröår, kan således följden bliva att tillfredsställande återväxt 

 utebliver å hygget. Markägaren gör härigenom en kännbar förlust; han 

 har ställt fröträd och måhända berett marken för återväxt utan resultat, 



