5l2. 

 _^ EPIPOGIUM APHYLLUM. 



Epipogium har en grenig, köttig rot, hopgyttrad, meÄ 

 i ändorne utbredd och hvitagtig. Ingen örtstam finnes, u- 

 tan flere blomstänglar uppkomma tillika, nedtill utsvällde^ 

 löklike, ofvantill trinde, odelte, saftige, ofta ihålige, om. 

 gifne med hinnagtiga, trubbiga, genomskinliga baljor, Blom- 

 morna sitta öfverst i toppen, på korta skaft, hängande, och 

 under hvarje ett litet ovalt, hvitt, genomskinligt bolster.- 

 Hvar blomma, som är något stor samt upp- och nedvänd, 

 har 5 smala kronblad, af hviJka de 2 inre äro något bre- 

 dare ^ men alla vidöppna samt nedåt och framåt stående, 

 blekgula, med några blekt purpurröda punkter beströdde 

 midtpä och i kanten. Blomläppen är treflikig, förenad med 

 sporren, som är egglik och utsvälld, och begge vetta upp. 

 åt. Den medlersta fliken är hjerilik, hvass och concav, samt 

 strimmig af från spetsen till sporrens mynning gående ble- 

 ka purpurränder. De på sidorna 2 ovala flikarne af läppen 

 stå uppräta. Könstödet vetter nedåt, efter blommans ställ- 

 ning, half-cyiindriskt och öfverst urgröpt, å hvilket ställe 

 frömjölets begge utmärkt grofgryniga massor med hvar sin 

 trådlika fot försedda, ligga gömda under ett rörligt, bak, 

 till lästadt, men omsider affallande binnagtigt lock (det är, 

 sjelfva hanknappen). På främre sidan af den där platta cy- 

 lindern är nedtill en glänsande upphöjning (framför spor-; 

 r^ns öppning), som är märket. 



Så förhåller sig denna intressanta vext i blomma. Fruk- 

 ten liknar familjens — en kapsel med tre rum m. m. 



Naturligaste vextstället är i skuggrika skogstrakter, där 

 mycket löf nedfalla och multna , och ifrån yttre utseendet 

 och rötternas skapnad torde man med skäl tillegna den 

 €H parasitisk natur. Må hända skall den framdeles på fle- 

 ra ställen upptäckas, ehuru den, i anseende till sin snar- 

 likhet med bleknande vextdelar, eljest lätt undansmyger 

 sig forskarens blickar. 



Tab. Hela vexten i naturlig storlek. — a. Köndelarne 

 med stödet, förstorade — b Desamma, mera förstorade, 

 dera hanknappen är upplyflad, fästad bak, och framtill hål- 

 len af Pollenmassornas trådar. * Märket vid basen. — Knap- 

 pen sedd underifrån, med begge Pollen-massorna med de- 

 ras trådar — d. En enda såd«n särskilt — Båda mycket för- 

 storade. — e Blomläppen särskilt, nemligen dess medler- 

 sta ael, något föl storad. 



