5x4. 



CONVOLVULUS SEPIUM. 



Hvad som redan blifvit anmärkt om Akennndans oar- 

 ter såsom ogräs, kan äfven till denna lämpas med större 

 skäl, emedan den är värre krypande; och som den vexer 

 hög och grof på stjelken, så blir den så mycket mer besvä- 

 rande för häckar där den inrotar sig. I humlegårdar är den 

 ock en obehaglig gäst, och kan med stor möda utödas. 

 Hästar, lår och getter förtära sjelfva bladståndet (Pan Suec.) 

 och svinen sägas begärligt upp böka rötterna (Haller), som 

 äga en söt smak, men som efteråt kännes beskagtig. En 

 art skogsmöss skola också, enligt Dambourney, föda sig af 

 rötterne, insamlade till vinterkost sedan de afbitit dem i z 

 tums länga stycken. Troligen erfara icke djuren den pur- 

 gerande egenskap, som blifvit vextens mjölksaft tillerkänd, 

 och hvilken således visar naturen af frändskapen med Ja- 

 lapa roten (Convolvulus Jalapa), Scammonium (Conv. Scam- 

 monia) och andra arter af samma slägle (t. es. Conv. bra- 

 siliensis, Pes capras etc ), hvilka i mer och mindre grad ä- 

 ga iika egenskaper. 



Tab. Delar »f vexten blommande i nat. st. — Si blom- 

 fodiet, nästan i nat. st. ~ b. fortplantningsdelarne, förstor. 

 _ c. frukten omgifven af blomfodret. — d. frukikapseln 

 för sig sj:^lf, i nat. st. — e. ett frö, något förstoradt. 



