5o6. 

 STELLARIA longifolia Fries^ 



LÅNGBLAniG StJBRNORT. 



Bladen äro jemnbredt lansettlika , vid basen af- 

 smalnande och där finhåriga. Ortstjelken är 

 fyrkantig och sträf mellan lederne, i toppen 

 klynnedelt, vipplik. Blomskaften ensamma 

 enblommiga på sidan sittande. Kronbladen 

 sällan längre än blomfoderflikarne, som äro 

 utan nerver. 



Cl. X. DECANSiiii. Trigynta. 



Oä väl för alt öka förtjensten af detta Verk, som atl 

 med glädje förklara, huru Fiiderneslandets Flora äger 

 verkligen ifriga älskare inom dess gränser, skynda vi oss 

 alt afskildra en ny, hittills obeskrifven art af Stjernört- 

 alägtet, nalurligen beslägtadt mtd Neglikfamiijen (Caryo-- 

 phyllcic), och utmärker sig från Samslägiingarne i JO 

 Klassen och tredje Ordningen genom z:hlujna kronblad 

 och enrummigt fröhus , som moget delar sig i 3, zihlnfne 

 "valvler , eller liksom i en ö.tandad spets Hedern al denna 

 Långblsdjga artens upptäckande tillkommer Herr Mag. 

 Elias Fries, Botanices Docens vid K. Akademien i Lund, 

 hvars oafbrutne forskningar i denna vetenskaps vag och 

 särdeles den hittills deraf minst bearbetade delen, Svam- 

 parnes historia, gifva honom odeladt anspråk på Botani- 

 kens Idkares sanna erkänsla. Han har funnit örten i 

 Småland, särdeles i trakten omkring Femsjö, der den 

 flllmänt lörekommer både på backar och i kärr. 



Roten är annuel, fibrös och grenig med hvita krypan- 

 de trådar. Ortstjelken grenar sig ganska mycket, i syn- 

 nerhet på torra ställen, men är skör, blekgrön, saFilös 

 och glatt på ytan; den är alnsbög ocb upprätt vexande, 

 trådsmal, skarpt fyrkantig och ledfull. Grenarne äro straff 

 va för fingret och under synglaset, och de öfre mellanle- 

 tlerne merendels kortare än bladen, som äro korsvis sit- 

 tande, smala, lansettlika, de nedre ofta 2 tum länga och 

 deröfver, ganska tunna, nästan genomskinande , rsnlade 

 och hvasspetsade, vid basen afsmalnande , och nästan utan 

 bladskaft, men der med några fina hår besatta; för öfrigt 

 (för beväpnadt ö^fi) i kanten och inunder medlersta nerven 

 finsågade. Blomstjelkarne åtgå flere i toppen af grenarne, 

 mest åt en sida tir bladvecken, tums långa, alltid ensam- 

 me och enblommige ; men som topparne äro merendels 

 klynnedelte, dana blomstjelkarne derigenom liksom vippor. 

 Blommorna äro ungefär af Gräs-StJGrnOrtens (St. graminea) 



