14 A. W. MALM, 



5). Grampus gladiator. Uppföres såsom anträffad vid Svensk kust, på grund af 

 den Nilssonska späckhuggaren, eller Ronneby-fyndet. I Universitets-museum i Christiania 

 förvarade »cranier af tvenne exemplar, tagna i fjorden der» omnämnas äfven. 



6). Grampus area. Denna art, som allt sedan La Cepedes tid varit så att säga 

 glömd eller åtminstone misskänd, föres nu af Lilljeborg åter fram i dagen och upp- 

 föres i Skandinaviens fauna af skäl att Museum uti Bergen innehåller två skeletter af 

 denna art. Dessa skeletter äro utaf individer, hvilka jemte tio stycken till, alla i flock, 

 drefvos pä grund i granskapet af Bergen under vintern 1860. Det i Skand. Fauna, s. 

 604 af Nilsson omnämda mindre kranium, anses af L. »troligen vara af denna arten". 



7). Grampus melas. Uppföres efter Nilsson. 



8). Phocana communis. Likaledes och naturligtvis efter egna iakttagelser af detta 

 hos oss ofta förekommande djur. 



'.)). Delphinapterus leucas. »Den hörer egentligen ej till vår fauna». Den upp- 

 tages således endast för Norge efter uppgiften hos Ström; likväl med tillägg: »De zoo- 

 logiska museerna i Norge förvara inga bevis på dess förekomst derstädes;» samt, s. 30. 

 »I norska Finmarken har jag icke erhållit någon uppgift om dess förekomst der». 



10). Monodon monoceros. Uppföres efter Nilsson. 



11). Hyperoodon rostratus. Upptages efter Nilsson; men Lilljeborg meddelar 

 notisen om ett fynd till, hvaraf skelettet förvaras i anatomiska museum i Christiania. 

 Individet hade ertappats i Christianiafjorden. 



12). Balcenoptera musculus. Upptages här för första gången i skandinaviska fau- 

 nan efter ett skelett i Bergens museum, som tillhört ett individ, hvilket under senhösten, 

 Okt. eller Nov. 1858 ertappades i trakten af Bergen; samt efter ett kranium i anat. mu- 

 seum i Christiania, hvilket erhållits af ett vid Öster-Risör, södra Norge, år 1857 ertap- 

 padt individ. Norr-Sjselandska fyndet af år 1844, som Eschricht beskrifvit, har Lill- 

 jebokg äfven studerat och omnämnt. I en not, sid. 52, anföres att Heljarps-fyndet ej 

 tillhör denna art, eller så som Nilsson bestämt det, utan att det är »af en Megaptera, 

 sannolikt M. boops (Fabr.)», således likväl en af de arter hvilka Nilsson tydligt varit 

 villrådig om att hänföra detta fynd till. Under arten omnämnes en ländkorskota, som för- 

 varas uti Domkyrkan i Visby. Fyndorten är ej bekant; men af livad som namnes, vill 

 det synas som om en närmare granskning vore af nöden, framförallt om man kunde ut- 

 forska, hvarifrån denna kota härstammar. Rosenthal-Hornschuchska hvalen, som er- 

 hölls vid Riigen år 1825, omnämnes äfven. 



13). Balcenoptera gigas Eschr., hvilken uppföres som identisk med den för mig 

 i sanning såsom en ännu, så att säga, olöst gåta förefallande Dubar-VanBredaska Ostende- 

 hvalen egnas en, och detta gäller båda två, utförlig och väl behöfiig granskning. Esch- 

 richts boops och Tunnolik, Esciihichts och Reinharts gigas, anses, såsom bekant, nu- 

 mera af Reinhardt såsom hörande till Cuvierius Sibbaldii Gray. Ostende-hvalen har 

 helt nyss, 1867, af Lilljeborg uppställts som typ för ett eget slägte, eller Floicerius. 



Arten upptages såsom tillhörande vår fauna hufvud.sakligast på grund af en af 

 Prof. C. J. Sundevall utförd teckning af ett skulderblad, som af honom anträffats på 

 stranden vid norska Finmarken. Längden utaf detta skulderblad är uppgifven till 2 

 fot 8 tum; bredden till 4 fot och 3 tum. Sundevalls teckning skall enligt L., s. 60, 



