IIVALDJUR I SVERIGES MUSEER, ÅR 1869. 15 



fullkomligt öfverensstämma med Dubars teckning af Ostende-hvalens skulderblad. 

 Här synes det mig, som om vi, blott med ledning af nämda uppgifter af Sundevall, 

 återigen hafva en hos oss ej förut anmärkt art; men 'om detta skulderblad tillhört ett 

 exemplar identiskt med Eschrichts boops, gigas eller tunnoliken eller någon annan, 

 derom kunna vi måhända vänta, att en framtid skall med större säkerhet afgöra, framför- 

 allt, hvilket vore önskligt, i fall skelettet af Ostende-hvalen blefve närmare granskadt 

 och beskrifvet, och derigenom bättre kändt, än hvad nu åtminstone enligt min tanke 

 är fallet. 



14). Balcenoptera laticeps. Upptages i vår fauna ej blott på grund af det af Ru- 

 dolphi beskrifna exemplar, som den 21:sta Febr. 1819 strandade å Holsteins östra kust 

 och af hvilket skelettet förvaras i Berlin; utan äfven af det skäl att ett af L. äfven 

 beskrifvet skelett finnes uti Bergens museum, hvilket skelett af l):r D. C. Danielssen 

 dit anskaffats frän Vadsö i Ost-finmarken. 



15). Balamoptera rostrata. Upptages efter Nilsson och egna studier af flera ske- 

 letter i nämda museer; och likaledes från Norge. Att exemplar af arten ertappats vid 

 Tromsö i Finmarken, Dröbak vid Christianiafjorden och i granskapet af Horsens på 

 Jutlands ostkust, omnämnes äfven; men det var ej bekant att den anträffats vid någon 

 svensk kust. 



16). Balcenoptera robusta Lilljeborg. Det redan vid naturforskaremötet i Köpen- 

 hamn af L. anmälda, i systematiskt hänseende högst intressanta Gräsö-fyndet, hvilket 

 numera med full rätt är uppstäldt såsom typ för ett eget Genus, eller Eschrichtius Gray, 

 afhandlas under nämde artnamn. 



17). Megaptera boops anföres för vår fauna på grund af det af Lilljeborg nu 

 omsider kritiskt bestämda Heljarp-fyndet; hvarförutom efter Eschkicht enligt uppgift 

 af Stiftsamtman Christie ett exemplar omnämnes, som år 1846 strandade öster om 

 Fäön och Karmön i Stavangers amt i Norge. 



18). (Balcena). Den Svedenborgska kvalen, eller såsom Lilljeborg 1867 kallar 

 den Hunterius Svedenborgii. Det såkallade Vanga-fvndet; omtaladt af Nilsson i andra 

 upplagan af faunan. Sid. 105 yttrar L., »att den sannolikt bör komma Biscaya-hvalen 

 närmast, om den icke dermed är identisk? 1867 upptager han den som särskilt species. 

 Jag tror likväl att det varit väl om L. i sitt år 1867 utgifna arbete »On two subfossil 

 Whales discovered in Sweden», vid beskrifningen af äfven detta intressanta fynd, si un 

 öfver ett och ett hälft sekel fick vänta på en bestämning, jemfört det med skelettet af 

 det- unga Biscaya-hval-skelettet i Köpenhamns museum. 



Efter beskrifningen af denna art omnämnas flera subfossila fynd, såsom a): en kota, 

 som förvaras i Edbo kyrka i Roslagen, »som tillhört den hval, som enligt Radloffs be- 

 skrifning öfver norra delen af Stockholms län och en derstädes anförd vers ur Rimkrönikan, 

 strandade i en vid Edbo belägen hafsvik 1489, och blef af bönderna sönderstyckad ;» 

 hvilken kota »kanhända är utaf en P>. mysticetiis.» b): Ett stycke af ett refben, som 

 förvaras i örberga kyrka i Östergötland, nära Wettern och som enligt en i orten före- 

 kommande sägen, skall vara af en hval, som i forntiden skall hafva strandat i närheten. 

 Detta ben »tyckes komma närmast den Svedenborgska hvalens refben». c): Den af A. 

 Retzius i »Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förhandlingar, 1854, s. 111, omtalade bulla tym- 



