22 A. \V. MALM, 



mer eller mindre (hos de spädare embryonerna naturligtvis alls icke) förbenade. Det är 

 utaf vigt, att dessa delar äfven uti beskrifningarna på annat sätt anföras, än såsom 

 hittills i allmänhet sker, eller att den ena raden uppgifves utgöras utaf det och den andra 

 raden utaf det antalet, isynnerhet som det ofta beror på beskrifvarens uppfattning af 

 livad som bör räknas till carpus, likasom på det sätt, på hvilket den ene eller den an- 

 dre inräknar benen uti de olika raderna, huruvida uppgiften för till och med en och 

 samma art blir sådan eller sådan. 



Såsom exempel härpå och till bevis att ämnet hvarken varit ej eller ännu 

 är så lätt att utreda, vill jag här anföra, att Cuvier uti sitt klassiska verk Kecherches 

 sur les ossemens fossiles, 3éme édit., toin. 5, lre partie, p. 305, säger, att Delphinus 

 delphis har 3 ben i öfra och 4 ben uti nedra raden af carpus, hvaremot Rapp uti Die 

 cetaceen cV:c«'t, sid. 75, förklarar, att både denna art och Phoccena communis hafva 3 

 ben i öfra och 2 ben uti nedra raden. Då Rapp tillägger, att det 4:de i öfra 

 raden ligger vid bakkanten af ulna och lätt öfverses, derföre att det »sehr spät zu 

 verknöchern scheint», är det väl otvifvelaktigt, att han med detta menar os pisiforme; 

 men det är ock lika påtagligt, att Cuvier uti ifrågavarande fall till carpus räknat så 

 väl första falangen i pollex som i digitus minimus. Derom vittnar bland annat helt 

 visst ej blott den säkerligen utmärkta figur 22, pl. XXII af samma del, hvilken 

 medelst en kopia är atergifven i denna afhandling, utan äfven hans yttrande med 

 hänvisning till nämnda figur. Det heter nemligen der: »Sons cet os antérieur, g» 

 (=2> 1 å nämnda kopia här, tan. IV, fig. 35) »que 1'on pourroit aussi prendra pour un 

 métacarpien, est un os pointn, A» (= p 2 å nämda fig. 35), »seul vestige de pouce». 



Hvad angår namnbeteckningen för de olika benen, har jag ansett det vara rät- 

 tast att upptaga den, som af Owen, 1. c, blifvit använd vid fråga om Eubalcena 

 australis,*) hos hvilken form carpus ock, bland alla af mig kända cete, närmast kan 

 sägas hafva enahanda byggnad som carpus i vår egen hand. Men då jag utgått från 

 E. australis, har jag äfven i detta arbete ansett mig böra bibehålla den namnbeteck- 

 ning, hvilken jag, 1. c, använde, vid fråga om carpus hos Physalus musculus. Det 

 förefaller mig nemligen, som om det ben, hvilket jag der kallat cnnei-unciforme, äfven 

 hvad angår läget till de fingrar det har att uppbära, vore homologt med Cuneiforme 

 och Unciforine hos E. australis. 



Det ben, som jag kallat cunei-uneiforme, benämnde Flowek så att säga samtidigt 

 cuneiforme. Det, hvilket Owen och jag betecknat med namnet magnnm, är lika med 

 Flowers unciforme; och trapezoides kallas af Flower magno-trapezoid. Det är onek- 

 ligt, att Flowers argumentationer i högsta grad tala för rigtigheten af hans bestäm- 

 ningar, hvilka ock böra hafva utfallit på ett tillfredsställande sätt af en så utmärkt o- 

 steolog som han, omgifven som han är af de ntmärktaste samlingar för komparativ 

 forskning äfven på detta område; men då jag ansett mig böra lemna all den uppmärk- 

 samhet ät bygnaden af carpus hos Eubalena australis, som man enligt min tanke måste 



*) Det har förefallit mig anmärkningsvärdt, att Flower, 1. c, ej ansett sig böra erinra om bygnaden af car- 

 pus hos nämnda djurform, för hvilken Cuvier redogjort äfven hvad angår denna del af skelettet Owen 

 har kopierat fig. från Cuvier. Äfven jag har återgifvit samma figur i detta arbete; och Cuviers obser- 

 vation är naturligtvis äfven uppmärksammad af Eschricht och Reinhardt i verket »om Nordhvalen». 



