HVALDJUli I SVERIGES MUSEER, AR 1869. 27 



exempel. A detta skelett hafva nemligen tummens och pekfingrets första falanger, 

 eller de utaf andra författare såkallade metacarpalbenen, på högra framlemmen sam- 

 mansmält med hvarandra, eller kanske rättare ej skiljt sig åt; och fenomenet är just 

 af samma beskaffenhet, som det, hvilket man är i tillfälle att skåda å likaledes venstra 

 framlemmen af Gatodon maerocephalus, neml. å pl. 55, vol. 6 af Träns. Zool. Soc, 

 tillhörande Flowers utmärkta afhandling om skelettet af denna djurform. 



Hade frågan till sin helhet varit närmare benrbetad och utredd, så skulle väl 

 bland andra Owen, i sitt nyss utgifna verk, Anatomy of Vertebrates, London 1866, in- 

 gått mer i detalj äfven på det komparativa området. Detta har lian likväl ej gjort; 

 men han har bestämt benen uti carpus ,hos Eubalcena austfalis, hvilka ock, som sagdt, 

 alla ligga särdeles tydligt och med lätthet låta jemföra sig med carpus-benen äfven 

 uti vår egen hand. De flesta utaf benen uti carpus hos Delphinus har han ock be- 

 stämt. 



Att, såsom Vax Beneden synes vilja, upptaga Gegenbaurs namnbeteckning, tror 

 jag ej bör anses vara af nöden. 



Det skulle måhända återstå att här uppställa åtskilliga termer för beteckning af 

 ytorna å samtliga benen, naturligtvis ined inberäkning af de ofta till stor utsträckning 

 äfven hos äldre individer, såsom t. ex. af Megaptera, Orca, Beluga m. fl. ej förbenade 

 elementardelarna eller brosken; men detta kan här uteslutas, alldenstuncl jag redan i 

 det föregående antydt, att jag betecknar dem med benämningar, hemtade från carpus- 

 benet i fråga och det ben intill hvilket den ena eller andra ytan sluter sig. För sutu- 

 rerna kunna således liknande benämningar uppställas. Allt detta är af vigt att iakt- 

 taga vid fråga om en mer detaljerad beskrifning, och en fullständigare kännedom af 

 carpus hos dessa djurformer i allmänhet är af behofvet påkallad, äfven för bedömande 

 af hithörande subfossila rester utaf Cete. 



OM PELVIS. 



Äfven för utredningen af bäckenbenens läge i förhållande till columna vertebra- 

 lis har jag gjort några iakttagelser, likasom med afseende på deras läge hvart för sig 

 och till närmast omgifvande delar; men mina egna observationer i detta hänseende, åt- 

 minstone livad angår förstnämda moment, inskränka sig till Denticete. Afven dessa 

 observationer, anställda på nyss dödade exemplar, och utförda med största möjliga 

 noggrannhet, vill jag här meddela, isynnerhet som de, såsom jag tror, äfven kunna 

 gifva någon ledning, för dessa bens placering å skeletter, för de personer, som ej sjelfva 

 varit i tillfälle att undersöka dem in situ. Huruvida en här nedan yttrad förmo- 

 dan, att ett misstag af Eschricht blifvit begånget med afseende på hvad som är fram- 

 och baktill utaf Orca-honans bäckenben, tilltror jag mig ej med full visshet kunna af- 

 göra, då jag ej undersökt någon $ utaf det genus, utaf hvilket han lemnat afbildningar 

 och beskrifningar af samma ben *). Jemför man emellertid de af Eschricht 1. c. 



') Se Eschricht i Oversigt över det Kongl. danske Videnskabernes Selskabs Forhandlinger, 1862, N:r 7, sid. 

 247 & 248. 



