H V AL DJUR I SVERIGES MUSEER, AR 1869. 



43 



Öfverkakbenet: Afståndet frän / till benets ntkant .... 



» » >- g (1:0 d:o 



Radius: Längd framtill 



baktill 



» bredd upptill 



» » midtpä 



" » nedtill 



» tjoek midtpå 



IJlna, längd framtill 



>. baktill 



(af livilka på olecranum 



» bredd upptill 



(af livilka pä olecranum. 



n » midtpå 



» ). nedtill 



» tjock midtpå 



4:de svanskotans corpus. utan cpifvscr: Längd nedtill. 



» >i u ii ii höjd framtill .. 



bredd » .. 



6:te svanskotans » « » längd nedtill .. 



ii ii ii ii ii höjd framtill.. 



ii i. ii ii ii bredd •• 



Enligt beräkning torde skelettet af ifrågavarande N:o 9 b haft en totallängd af omkring 12,600 in. ni., 

 eller något öfver 42 svenska fot. 



c) Göteborg, Naturhistoriska Museum. Då förf. år 1848 emottog sin befattning vid nämnda Museum, 

 funuos i samlingen 2:ne refben, utan påskrift hvavifrån. Men då entomologen N. Westiung, som städse ined 

 intresse följt utvecklingen af samma Museum, försäkrat mig, att ej något ben utaf bardlivalar från utlandet in- 

 kommit till samlingen, är det likaledes hans mening, att de inkommit från våra närmaste farvatten. Full visshet 

 härom har man likväl ej. För att om möjligt äfven kunna komma till kunskap om hvilken art de tillhört, med- 

 fördes äfven de på min nyss afslutade resa till Museerna i vårt land och till Köpenhamn. Jag har således 

 kunnat jemföra dem med motsvarande ben uti alla de skeletter af bardlivalar, som äro förvarade uti nämnda 

 Museer, men funnit att de ej kunna hänföras till någon annan, än möjligtvis den här ifrågavarande, eller någon 

 denna närstående art, livars refben jag ej känner. Jemför jag dem med refbeuen i skelettet N:o 9 a, så visar 

 det sig att det ena är 13:de i högra och det andra 14:de i venstra serien. Länge var jag af den tanken, att 

 de möjligtvis kunde höra till Megaptera longimana; men bland annat har jag funnit, att ifrågavarande äro uppåt 

 starkare krökta än hos denna. Krökningen är deremot precist densamma som hos de nämnda i skelettet 

 N:o 9 a, hvilket här ofvan är i korthet omnämndt; men ifrågavarande 13:dc har l:o uppåt en både absolut 

 och relativt större bredd samt en skarp kant bakåt, i trakten af angulus; 2:do en skarp kant på utsidan 

 framåt, upp emot tuberculum, och är, 3:tio, nedåt relativt något smalare. De 2 sista momenterna gälla 

 ock för det andra, eller det som motsvarar det 14:de i venstra serien. Båda ifrågavarande äro ej obetydligt 

 större än motsvarande hos N:o 9 a. Sålunda håller det 13:de i längd efter rundning utvändigt 1,700 m.m., då 

 deremot det 13:de hos N:o 9 a mäter endast 1389. Jag antager likväl att ofvannämnda skarpa kanter äro en 

 följd af att individet varit mer utbildadt; och uuder förutsättning att dessa två ben tillhört ett individ af ifråga- 

 varande art, bör detta då enligt beräkning haft ett skelett, hvars totallängd utgjort omkring 18,500 m.m, eller 

 omkring 62 svenska fot. 



