HVALIJJUR 1 SVERIGES MUSEER, AK 1869. 



45 



Kefbeuen utgöras af 11 par; och utaf proc. spin. infer. finnas 8. Carpus = fig. 32 ä tall. IV. 



Uti venstra banden tinnes följande antal falanger: 



Pekfingret 4+1. 



Långfingret 8. 



Ringfingret 7. 



Lillfingret. 1; de följande äro borta. 



Vid förklaringen af taflan 9, efter förklaringen af A, lemnar jag några underrättelser om det högra 

 öfverkäkbenet. 



h). Göteborg, Naturhistoriska Museum. Under våren år 18(50 strandade ett individ af denna art vid 

 Kyrkösuud i Bohusläns skärgård; och lärer detta vara det enda tillfället, då arten blifvit anträffad vid Svenska 

 kusten. Förr än jag fick notis om denna strandning, hade djuret emellertid blifvit sönderstyckadt och skelettet 

 uppbrändt under trankitteln. Dä jag straxt derefter fick spörja, hvad som skett, afreste jag till stället och hade 

 lyckan att få rätt pä fyra ben utaf ifrågavarande individ, hvilka tillvaratagits af en fiskare vid namn Olaus 

 Persson i östra Sunne ä Tjörn, helt nära intill Kyrkosund. Dessa ben, hvilka jag inköpte, och som 

 nu förvaras i nämnda Museum, äro: l:sta ländkorskotan (= 19:de i skelettet), 3:dje refbenet på högra sidan, 

 4:de på den venstra, men detta nedtill afsågadt, samt venstra skulderbladet. Acromion och processus coracoi- 

 deus äro likväl ä detta afsägade, enär nämnde Olaus haft för afsigt att använda detta ben till en stolrygg. 

 Epifyserna äro intimt fastväxta ä nämnda kota, och allt antyder att individet varit fullt utbildadt. Jag har sär- 

 skilt jemfört dessa ben med de motsvarande af ett skelett utaf en ef 1 frän Bergenstrakten i Norge, hvilket är 

 uppstäldt i Universitetets zool. Museum i Köpenhamn. Äfven detta har fastväxta epifyser och är utaf ett utbil- 

 dadt exemplar. 



Skelettets totallängd m. 



Första ländkorskotan, lång nedtill " 



Tredje refbenet på högra sidan, långt frän tuberculum efter rundning » 



Skulderbladet, venstra, långt midtåt » 



» » , bredt emellan anguli » 



11). Catodox macrocephalus. 



? = Physeter macrocephalus L. S. N. XII, p. 107; — Flower Träns. Z. S., Vol. VI, p. 6, s. 309, 1868; 

 Catodon macrocephalus Gray Cat. 1866, p. 202; — Synopsis, p. 4. 



Stockholm, zool. Riksmuseum. En tand, helt visst utaf dem i öfverkäken. För kort tid sedan funnen vid 

 Lillsved på Wermdön i Stockholms skärgård och till museum skänkt af studeranden Billmansson. Prof. 

 Nordenskiöld, som lemnat mig denna tand till undersökning, har dessutom vidfogat densamma följande: »Den 

 fanns på en trade ungefär 2 fot djupt pä leran. Nyodling, sank mark, der under vintrarna vattnet stod öfver.» 

 Tanden har utseende af att hafva legat länge i jorden; men detta hindrar ej att den för en mer eller 

 mindre lång tid tillbaka kan af menniskan ha blifvit förd till platsen. — Denna taud är, så vidt jag kunnat ut- 

 röna, det enda tillhörande Catodontidernas grupp, som för närvarande finnes uti vårt lands museer. 



Den är till färgen brungulaktig; men å den starkt afrundade spetsen nötbrun. Der, å dentinmassan, 

 är den blank, som om den vore polerad. Nedåt sidorna, å den af flera lager bestående cementmassan och 

 framför allt närmast roten, är den försedd med mindre eller mer tydliga längsstrimmor och grunda fåror. 

 Till formen är den långsträckt äggformig men något inåtböjd och i tvärgenomskärning åtminstone uågot nedom 

 midten, ej fullt ut så bred som lång. 



Denna taud håller i längd, rakt mått, 93 m.m. 



Längd-diameter, något nedom midten 41 m.m. 



Tvärdiameter, d:0 d:o 38 » 



Foramen uti roten, långt 4 <> 



D:0 d:o bredt 2 » 



*) Den sannolika längden af ifrågavarande exemplar, erhållen genom beräkning 

 mått, hvilket för arten uppgifves såsom det högsta. 



är 29 svenska fot, således i det närmaste det 



