60 A. W. MALM, 



21). Clymenia DORIS. 



= Delphinus doris Gray, Er. et Terr., pag. 39, pl. 20; — Cat. 1850, p. 114; Tursio doris Gray. 

 Cat. 1866, p. 255; Clymenia doris (iiiAY, Synopsis p. 6, pl. 20; Delphinus obscurus Nilsson Fn. p. 597. (nou 

 /' obsurus Gray) Lagenorhynchttst Nilssonii Gray, Proc. Zool. Soc. 1864, pag. 238. 



a). Stockholm, zool. Riksmuseum: Ett, kranium med påskrift »Delphinus leucopleuri af.; men utan 



uppgift på fyndort o. s. v. 



Kranium: Längd från cond. oss. occ till nosspetsen 400 m.m. 



Från inskärningen till nosspetsen 234 » 



Bredd emellan inskärningarna 89 » 



Underkäkens längd 340 + 3 m.m. 



Symphysis längd] 57 + 3 » 



Nosens bredd midtpå 56 m.m. 



» höjd, med inberäkning af underkäken 53 « 



rr ., . „ 32 + 3 „ 32 + 3 

 randformeln: H. 33^; V. g^- 



Triangelfältet når till midt för femte tanden, bakifrån räkuadt. Tänderna jemförelsevis med öfriga här 

 upptagna arter af slägtet Clymenia, temligen stora, eller midt i käken, vid dess kant mätt, 5 på 26 m.m. 



Att nosen är något litet mer än $ af kraniets totallängd, synes af de anförda måtten, likasom att bred- 

 den emellan inskärningarna förhåller sig till nosens längd, som 1 : 2|, eller rättare något mindre. Mellankäk- 

 beuen hafva straxt framom midten af nosen nästan fullkomligt rätlinigt sluttande sidor; men bakom raidten äro 

 iukanterna bakåt allt mer nedböjda, eller så att vid spetsen af triangelfältet detta är tillfället med nära \ af 

 hvardera benets hela bredd. På midten af nosen är hvardera mellankäkbenet på en midtför sittande tands halfva 

 längddiameter vid basen när, lika med bredden af det utanför liggande öfverkäkbenet. Framtill sluta mellan- 

 käkbenen sig intill hvaraudra midt för 23:dje tanden, räknadt bakifrån. Tandraden rätlinig, allt intill 30:de 

 tanden, likaledes räknadt bakifrån. Nosens bredd midtpå lika med längdsträckningeu af 9 tänder i midttrakten. 

 14:de tanden, räknadt bakifrån, är belägen midt för nosens midt. Gomen, som är tydligt inkuipen vid början 

 af vingbenen, håller i bredd derstädes ett lika afstånd som längdsträckniugen af 6 tänder i midttrakten = gom- 

 mens bredd midtför 20:de tanden, räknadt bakifrån. På sidan är spår till den vid sista tanden obetydliga sido- 

 fårau att upptäcka ännu midtför 9:de tanden, räknadt bakifrån. Plogbenet är synligt emellan 7:de och 20:de 

 tanden, i midttrakten till en bredd =| af en midtför belägen tands höjd. Dess rundade nedre del ligger bak- 

 om midt-trakten af dess synliga längd i samma plan som öfverkäkbenen, men framtill slutligen allt djupare i 

 den framåtgående och först å spetsen af nosen sig förlorande rännan. 



Underkäkbenen hafva nedre konturen starkast uppåtböjd något framom slutet af tandraden eller midt för 

 4:de tanden, likväl ej mer än § utaf nämnda tands höjd. 



Deu lyckta tandroten likasom förhållandena i öfrigt utvisa, att detta kranium hört till ett fullt utbildadt 

 individ. Det har derföre jemförelsevis med bakdelen af kranium något längre nos samt i öfrigt något gröfre 

 tänder än förhållandet är hos följande. 



b). Lund, Universitetets zool. Museum. Ett kranium, med påskrift å etiketten, »Delphinus obscurus 

 Nilssons Faun., skänkt af Prof. Florman», således typen för Nilssons D. obscurus. Detta namn finnes skrifvet, 

 såväl i basilartrakten, med tillägg »Nilssons Faun.,» som på utsidan af högra underkäken. På den venstra 

 står »N. N:o 54. Delphinus Delphis», antecknadt med en annan hand och måhända ledande till någon upplys- 

 ning om hvarifrån detta kranium kommit i Flormans ego. Arten, utaf hvilken ett kranium nu ligger framför 

 mig och hvilket jag genom Prof. Wahlgrens godhet fått låna från nämnda Museum, upptogs af Nilsson i hans 

 fauna derföre att han hade »anledning» — månne någon annan än deu att kranium fanns i Prof. Flormans 

 samling? — »förmoda att den (delphinskallen) är frän någon svensk kust» men tillägger han: »säkert är det 

 dock icke». Nilsson 1. c, p. 598. Jag tviflar äfven mycket på att det är från våra farvatten. Det förundrar 

 mig ock, att Nilsson, som haft tillgång till det reseverk, hvilket han citerar, ej jemförde ifrågavarande kranium 

 snarare med D. doris än med D. obscurus Gray. Genom sin utåt nästan cylindriska och långt utdragna nos, 

 genom sina raka käkkanter, ett förhållande hvarvid Nilsson till den grad fästat sig att han kallat arten »delfin 

 med räta tandrader», genom triangelfältets mindre utsträckning m. m„ afviker det särdeles mycket ifrån D. ob- 

 scurus Gray; men i alla dessa afseenden, ja i allt, är det så lika med D. doris Gray, att man skulle vara 

 frestad att tro, att detta kranium legat till grund för den af Gray lemnade figur, 1. c., pl. 20. Nilsson an- 

 gifver antalet af tänder till 30 — 32. Det lägsta talet finnes ej i någon af tandraderna, men väl något mer än 

 det största. Öfver detta kranium har jag dessutom endast antecknat följande, på grund deraf, att de relativa 

 förhållanden, som vid föregående nummer äro anförda, i grunden till alla delar äfven finnas hos detta kranium. 



