78 A. W. MALM, 



benet synas tydliga framåt i gomhvalfvet. Tänderna snedt ställda, i öfverkäken så, att en bakres framkant 

 ligger innanföre en främres bakkant; men i underkäken är förhållandet omvändt. Uppåt emot den tillplattade 

 kronan hafva de inåtbugtade sidor. Den skarpa kanten ofvantill är något naggad. Ossa stylohyoidea finnas 



Längden af columna vertebralis är 620 m.m. 



Vertebrornas antal är: 



Halsvertebror 7 (De 6 första sammanväxta med hvarandra, men endast atlas och epi- 



stropheus äfven med sina proc. spin.) 



Ryggvertebror 12. 



Ländkorsvertebror 14. 



Svansvertebror 31 (äfven den sista finnes!) 



= 64. 



Proc. spin. breda och låga; pr. transv. längre. 



Refbenen utgöras af 12 par. Utaf sternalben finnas 6 par. Refbenen äro nedtill särdeles breda, eller 

 mer än dubbelt bredare än uppåt. 12 proc. spin. infer. finnas; men den främsta likasom den antagligen sista 

 äro borta. 



Underarmens båda ben straxt nedom midten äro tillsammantagna lika breda som längden af den sutur-lika 

 föreningen emellan dessa båda ben, hvilka sluta sig så tätt tillsammans, att de synas likasom sammanlödda med 

 hvarandra. Detta kan pä långt när ej sägas vara fallet med benen uti carpus, hvilka likasom skulderbladet och 

 dithöraude arm, med några af de förhanden varande falangerna, naturtroget men i förminskning äro återgifna i 

 hithörande figur 45 å taflan V. 



Tummen har 2 falanger ( + 1?). 



Lillfingret » 2! 



De öfriga fingrarna är inkompletta. Bäckenbenen fattas äfven. Hvad som tinnes, är emellertid i ut- 

 märkt skick. 



Att Temmincks Delphinus melas är ett särskildt species, som derföre bör uppföras under namnet Neome- 

 ris melas, derom synes ej vara något tvifvel. Skelettet utaf denna, som förvaras uti Leydens Museum, har en- 

 ligt Flower, Traus. Z. Soc, Vol. VI, part 6, sid. 349, likväl i det aldra närmaste samma antal vertebror som 

 vårt exemplar, eller resp. 7, 13, 13, 30 = 63. Samma antal uppgifves äfven af Temminck, men han räknar 

 endast 29 till svansregionen. 



34). Orca gladiator. 



= Delphinus gladiator La Cep. H. N. C, p. 302, p. p.; Delphinus orca Nilss. Förh. Skand. Naturf 

 möte, 1851, p. 55. Grarnpus gladiator Lilljeborg, Öfversigt, p. 15; Orca gladiator Sundevall Öfvers. K. V. 

 A. Förh. 1861, p. 391; Gray Cat. 1866, p. 279, med uteslutande af en stor del utaf synonymien. 



a). Upsala, Universitetets zool. Museum. Skelett af ett utbildadt individ, som för någon tid sedan kom 

 på grund å Gotland i Östersjön. Detta troligen vackra skelett var vid mitt besök ej uppstäldt, men med Prof. 

 Lilljeborgs välvilliga biträde var jag i tillfälle att upplägga och öfverse detsamma. 



b). Lund, Universitetets zool. Museum. Ett utmärkt och komplett — således äfven bäckenbenen — 

 skelett, utaf en gammal g", som, strandad, blef tillvaratagen vid Ronneby i Blekinge, således likasom föregående, 

 i Östersjön, i slutet af Mars år 1851. En stor del utaf den torra huden finnes äfven men tycks ej vara i det 

 skick, att den kan uppsättas. Det är detta exemplar, öfver hvilket Prof. S. Nilsson hade ett meddelande vid 

 Skand. Naturforskar-mötet i Stockholm, 1851, hvilket anförande är iufördt i »Förhandlingarna» vid samma möte, 

 sid. 55. Det är likaledes detta exemplar, som Prof. W. Lilljeborg 1. c. uppställt som typ för sin Grarnpus 

 gladiator. 



Skelettets totallängd (hufvudet inberäknadt) 6,200 m.m. 



Kranium: Längd från condyli ossis occipitis till nosspetsen 1,043 » 



Bredd öfver den främre utbredda delen af os. zyg. et frontis 521 » 



Från inskärningen till nosspetsen 521 » 



Bredd emellan inskärningarna 335 » 



Vertebrornas antal är: 



Halsvertebror 7 (De 3 främre sammanväxta med sina corpora; de 6 främre med sina 



pr. spin.). 



Ryggvertebror 12. 



Ländkorsvertebror 11. 



Svansvertebror 24. 



"^547 



