80 A. W. M A L M, 



Det färska djuret höll i totallängd frän nosspetsen till inskärningen emellan svansflikarna, 



rakt mått 3,723 mm. 



Från uosspetseu till mungipan, d:o 418 



» » ögats framkant d:o ... 443 » 



» » bakkanten af näsöppningen d:0 . .. 490 



• främre armvecket d:o ... 701 » 



» » ryggflikens spets (midt under) d:0 1,95(8 » 



■ uafvelns midt d: o 1,648 



» » » penis midt d:o 2,208 » 



» a » anus d:o 2,550 » 



Framlemmens längd från främre armvecket d:o 500 » 



Ryggflikens höjd frän den tänkta, fortgående rygglinien 400 » 



d:o vinkelrätt mot kroppens längsaxel d:o 405 » 



A fs t ande t emellan svansflikarnas spetsar d:o 955 » 



Omkrets, 1,490 m.m. frän nosspetsen 1,192 » 



De afvikelser, hvilka dessa mätt utvisa vid en jemförelse med den af Schlegel 1. c. beskrifna och afbil- 

 dade formen, hvilken hänföres till 0. minor, synas genast, bland hvilka isynnerhet ryggflikens jemförelsevis långt 

 bakut belägna plats hos den här i korthet anförda är märkligt i ögonenfallande. Men färgen hos den här be- 

 skrifna påminner i hög grad om den Schlegelska. Ifrågavarande har således ej blott den hvita fläcken vid 

 bakre armvecket utan älven den grå-violettbruna under bakre delen af ryggfliken, från hvilken fläcks nedre del 

 utgår, ett litet stycke framom början af ryggfliken, ett till sist hårfint streck af nämnda färg. Ett dylikt lärer 

 ej hafva observerats utan af Schlegel och mig, och jag observerade det ej då jag första gången såg djuret. 

 Men efter pågjutning med vatten framträdde denna vackra teckning ganska tydligt, sedan exemplaret blifvit 

 upptaget i det torra. Då äfven jag anser Schlegelska exemplaret tillhöra en annan art eller Orca minor, 

 framgår derföre, att färgteckningen hos O. gladiator och O. minor äfven härutinrian har påfallande likhet: men 

 dä ifrågavarande violettaktiga kolorit ej observerats hos äldre individer, är det antagligt, att denna hos sådana 

 omsider antager en så mörk färg, att den ej låter upptäcka sig i den omgifvande svarta. Åtskilliga olikheter 

 i färgfördelningen finnas ändå hos det Schlegelska exemplaret jemfördt med mitt, och dessa skola närmare 

 kunna synas, då jag framdeles kommer att närmare redogöra för det individ, hvarom här är fråga. 



Då ryggfliken hos en utbildad Orca gladiator skall utgöra | af kroppslängden, men hos mitt exemplar 

 mäter föga öfver en niondedel — hos det af Eschricht beskrifna THOMSENSKA ($ jun.) utgjorde den »kun lidt 

 över <j» — finna vi ock. att ryggfliken först i en mer framskriden ålder uppnår en jemförelsevis med kroppsläng- 

 deu betydligare höjd. Sådant kunde man emellertid vänta, blott man erindrar sig såväl rygg- som svansflikarnas 

 långsamma utveckling hos t. ex. fostret utaf Bahvnoptera rostrata, för hvilket samme Eschricht på ett annat 

 ställe redogjort. Det Thomsekska exemplaret var en $. Den här anförda är som sagdt en ef, men något min- 

 dre än den förra. \i hafva således nu båda könen bekanta i en tidigare ålder. Skilnaden äfven i nyss anförda 

 hänseende dem emellan är ju ej eller stor. 



Då jag hade beskrifvit exemplarets yttre former, tog jag nästan för afgjordt, att det Schlegelska och 

 mitt tillhörde eu och samma art och ville förklara de förekommande olikheterna såsom en följd af tilläfventyrs 

 befintliga felaktigheter i den af Schlegel lemnade figuren. Men sedan jag blifvit i tillfälle att studera ske- 

 lettet, visade sig detta tillhöra O. gladiator, hvilket framgår af endast följande korta redogörelse för detsamma: 



Skelettets totallängd (kranium inberäknadt) (torrt) 3,600 m.m. 



Kranium: Längd från condyli ossis occipitis till nosspetsen 749 « 



Från inskärningen till nosspetsen 360 » 



Bredd emellan inskärningarna 195 » 



» öfver os. front, och os. zygom. utbredda delar 350 ■> 



» största, baktill 426 » 



Underkäkens längd 587 » 



Symphysis längd 124 >< 



Tandformeln: H. ^ — ; V. — ^=- 



Vomer är i gommen synligt till 143 m.m.s längd och midtpå 8i m.m.s bredd, samt upphör midt för 

 6:te tanden, bakifrån räkuadt. Triangelfältet slutar med en långt framåtgående spets, som sträcker sig till mid- 

 ten af nosens längd, hvarest denna häller 174 m.m. i bredd. Afståndet emellan mellankäkbeuens ytterkanter på 

 samma ställe utgör 60 m.m. 



