HVALDJUH I SVERIGES MUSEER, ÅR 1869. 95 



Efter ett noggrannt studium af de meddelade fotografierna i förening med förenämnda mått tillsammans 

 med de, hvilka ä de förra dessutom kunna tagas, hav jag tillsvidare upptagit detta intressanta fynd under denna 

 art. Såväl humerus som radius och ulna hafva största likhet med motsvarande ben å skelettet af det ofvanföre 

 omnämnda individet i Universitetets zool. Museum i Lund. Formen är ock densamma hvad angår de nämnda 

 benen. Men Uddevalla-fyndet är af ett yngre individ. Enligt förestående mått håller humerus å detta i längd 

 midtåt 224 m.m.; motsvarande ben å skelettet i Lund, 240. Radius å det förra mäter midtåt, enligt fotogra- 

 fien, 204; å det sednare 224. 



Förutom förenämnda 3:ne ben visar fotografien en finger-falang, tilläfventyrs den första i pekfingret. Den 

 häller i längd raidtåt 66 m.m. Vidare ett större 5-sidigt karpalben, måhända lunare. Dess största diameter 

 mäter 68 m m., samt slutligen ett mindre — största diameter 49 m.m. — , hvilket å fotografien synes vara för- 

 sta falangen uti pollex. 



Att dessa samtliga ben äro utaf den högra framlemraeu, derom tala ock fotografierna. Att de ej till- 

 hört den Ziphius-art eller den art utaf genus Micropteron, hvilka i detta arbete äro upptagna, derora har jag- 

 genom jemförelser med dessa varit i tillfälle att fullt öfvertyga mig. Under min vistelse i Köpenhamn för- 

 summade jag likväl att anteckna något om framleramarna hos Lagenocetus latifrons och Hyperoodon butekopf; 

 och ehuruväl, som sagdt, ifrågavarande ben hafva största likhet med motsvarande å skelettet af L. borealis i 

 Lund, förtjenar det likväl att när så ske kau äfven jemföra dem med skeletter utaf nämnde, närbesläk- 

 tade arter. 



A taflan IV, tig. 25 a, 25 b och 25 c äro humerus, radius och ulna i fjerdedels storlek afbildade. 



43). ZlPHIUS CAVIROSTRIS *). 



= Ziphius cavirostris Cuv. Oss. foss. V, 1, p. 350—352, pl. XXVII, f. 3; — P. Gervais Ann. Se. 

 Nat., 14, 1850, p. 5. — Zool. et paleont. Franc., tab. 38, f. 1, 2, tab. 39, f. 1—5; Hyperoodon de Corse, 

 Daimet Revue Zoologique, 1842, p. 207, t. 1, f. 2; Epiodon Desmarestii Gray Cat. 1866, p. 341, et Synopsis, 

 p. 10, pä båda ställena. Genusnamnet efter Raiinesciue, som likväl ej angifvit karakterer för hvarken sitt ge- 

 nus eller det species, Epiodon urogonatus Raf., hvarpå han velat grunda detsamma. Då det var G. Cuvier, 

 som först så tydligt 1. c. beskref och afbildade Provence-fyndet af år 1803, att hans art är utom allt tvifvel, 

 och på denna grundade sitt Genus Ziphius, tinnes väl ej något fullgiltigt skäl att förkasta de Cuvierska nam- 

 nen. Dä Gray i sin Synopsis, pag. 10, säger att arten förekommer i Nordsjön, kunde han gerna i samband 

 dermed anfört anledningen till denna uppgift. 



Göteborg, Naturhistoriska Museum. 



Vid utgången af förlidet år, eller 1868, erhöll jag af landtbrukaren Hr Fr. Bundsen på Hohua invid 

 Gullmarsfjärden i Bohuslän den underrättelsen, att Hr Bundsen hade till salu det rengjorda skelettet utaf en 

 hval, hvilket sedermera visat sig tillhöra en djurform som, sä vidt jag vet, ej hittills varit iakttagen utom i 

 Medelhafvet och utaf hvilken endast obetydligt är bevaradt i samlingarna. Sålunda finnas utaf denna djurform 

 tvenne kranier i Paris, utaf hvilket det ena beskrefs af G. Cuvier är 1825; och pä detta grundade han sitt 

 genus Ziphius. Detta kranium fanns invid Medelhafvet, i Provence, år 1803, men blef, som nyss nämndes 

 först år 1825 beskrifvet. Cuvier ansåg det vara »complétement pétrifiée en ealcaire»"). Gervais har likväl 

 1. c. påstått att sådant ej är händelsen, då han beskref det andra utaf nämuda två kranier, nemligen af ett 

 individ, som i början af Maj år 1850 strandade emellan Villeueuve-les Maguelonne och Frontignan i departe- 

 mentet Hérault. Uti Gette finnes emellertid ett helt skelett utaf ett exemplar, som likaledes ertappades i 

 Provence, men år 1842. Uti Arcachon, likaledes uti Frankrike, förekommer ock ett kranium. Jag blef, säger 

 jag, ej litet öfverraskad dä jag såg iraruför mig ett ganska fullständigt skelett utaf denna sällsamma djurform; 

 och det var en tillfredställelse för mig att hafva räddat fyndet från att föras utur vårt land, att hafva införlifvat 

 det med det museum, som står under min närmaste ledning och värd. 



Hr Bundsen har på begärau bland annat meddelat följande: "Den 22:dra April 1867 träffades exempla- 

 »ret på grund vid Holma strand — Gullmarljärden — . dit det troligen uppkommit under isen, som bildade sig 

 »vid jultiden. Af brist på luft hade det naturligtvis qväfts. Samma dag togs det af grund samt upp på land; 

 »men det var sä förruttnadt, att ej mer skinn än af en hands storlek fanns qvar på ena sidan. Denna 

 »skiunbit var mörkgrå. Exemplaret var en hona af 22 fot och 2 tums längd. Den lemnade 12 hästlass kött, 

 »hvilket komposterades, och 75 kannor olja. Könsdelen var en omkring en fot lång springa. Hjertat var stort och 

 »vackert, men hela bröstkaviteten var fylld med blod. Uti magen fanus en sammanrafsad härfva af en 3 fot 

 »lång, genomskinlig mask (ett prof sändes till v. Viii.en, men har förstörts).» Hr. Bundsen vidfogar en teckning. 



") Anmäldes af förf. såsom ny föi' vår fauna, vid Kongl. Vetenskaps-Akademiens sammankomst i Septembe 

 ") G. Cuvikr, 1. c., p. 352. 



