50 



Csiéi Ernő. 



úgy látszik elég ritka, magam csak V. Nagyszeben 

 (Fuss) és VIII. Vlaska pecina (Padewieth) környékéről 

 ismerem. „_. ... — 6. mucronata Latr., 1804. 



— A hátulsó larsusok első íze részarányos, csúcsán egye- 

 nesen lemetszett. (6. b. ábra). _^„ ._. ... ... ... ... 7. 



7. A szárnyfedők keskenyek, hátul meglehetős lejtősen 

 lehajlók és keskenyen kihúzottak. Az előmell nyúlvá- 

 nya az elülső csípők mögött egészen laposan lehajló, 

 az epipleurák hnoman pontozottak; az előtör az oldala- 

 kig, a sima szárnyfedők az epipleurákig domborúak, 

 a csúcsnyúlvány hegye felé lejtős, egyenkint kerekített, 

 a hímeknél 1—1 "5, nőstényeknél 0'5 — 1 mm. hosszú; 

 az előtör és a szárnyfedők felülete sűrűn, majd gyéren 

 pontozott. Hossza 17 — 23 mm. — Előfordul Európa 

 délkeleti részében, Bécstől kezdve Magyarországon és 

 Dél-Oroszországon keresztül a Kaukázus és Szibériáig ; 

 nálunk nem ritka, termőhelyei : I. Budapest, Keczel, 

 Kecskemét, Nagyvarad; II. Lepsény; IV. S.-A.-Ujhely, 

 Sárospatak, Varannó ; V. Brassó; VI. Temesvár, Gre- 

 benácz, Mehádia ; VII. Ősiek (longicollis Stev. 1829., 

 confusa Ménétr.) ... 7. halophila Fisch., 1822. 



— A szárnyfedők szélesek és rövidek, hátul meredeken 

 lejtősek és szélesen kerekítettek. Az előtör széles keske- 

 nyebb a szárnyfedőknél, ezek erősen domborúak, oldai- 

 szélük csak elül látható felülről, a csúcsnyúlvány hegye- 

 sedő, varratbarázda nincs rajta, hímnél 1*5 mm., nős- 

 ténynél Oó mm. hosszú vagy teljesen elenyésző ; az 

 epipleurák elül legszélesebbek, hátrafelé gyengén kes- 

 kenyedők ; a hátulsó tarsusok első íze olyan hosszú 

 mint a 2. és 3. együttvéve; a czombok bunkósak, a 

 csápok rövidek. Hossza 20 — 22. mm. — Előfordul 

 Európa déli felében, Kis-Azsiában, Szíriában; nálunk 

 elég ritka, termőhelyei : I. Budapest, Péczel ; II. Pécs ; 



IV. S.-A.-Ujhely. (pvata Sol.) ... 8. abbreviata Ménétr. 1836. 





h- 



rj-\ 



i / 



• t i i 



\ 



13. 



