202 A. Ai,!-Hef La fos. 



Rendszeres gyűjteményt nem tartott ; az említett Kindermann- 

 féle gyűjtemény is csak meghatározás czéljára szolgált, de azt 

 se nem gyarapította, se nem gondozta. A mit nagyobb mennyiség- 

 ben gyűjtött, azon csere útján is, de a mit csak egyes példá- 

 nyokban tatált, azon csakis készpénzen adott túl, még pedig 

 leginkább külföldre, s innen van, liogy gyűjtött ritkaságai közül 

 főleg csak azokról van tudomásunk, a melyek a bécsi cs. kir. 

 udvari múzeum és B o h a t s c h Ottó jeles bécsi lepkész bir- 

 tokába játottak. 



Németország és Ausztria legnevezetesebb rovarkereskedöivel 

 és lepkegyűjiőivel, valamint egyes franczia-, olasz-, orosz- és skan- 

 dináviai lepkészekkel állandó összeköttetésben lévén, szép jövedelme 

 volt a saját felfedezte s egyéb magj^ar fajok elárusításából, pl. 

 Oxylrypia otbiciilosa, Hypopta caestrnm, Jaspidea celsia, CíLCidlia 

 balsamitae, Tlialpochares pannoni ca, Eniiagvia iilnla stb., melyek 

 ára akkoriban jóval magasabb volt a mainál. Ez érdekben a 60-as 

 években maga, majd a 70-es években, Rudolf öcscsével szövet- 

 kezvén, ez tett — a készletet magáv^al vivén — többssör utazá- 

 sokat Bécsbe, Gráczba és Németországba. 



Ezek az utazások Anker Lajosban azt az óhajt kel- 

 tették fel, hogy Itália dicső f()ldjét meglátogassa és 1S8 l-ben 

 Grenzenberg R. berlini barátjával szándékozott oda zarándo- 

 kolni — lepkészni ; ámde nagyon lehűtötte felbuzdulását barátjának 

 amaz értesítése, hogy az előző évben Sorrentoban és t"apri szige- 

 tén huzamosb ideig gyűjtött, de igen csekély eredmény nyel. Az 

 olasz út ez oknál fogva el is maradt és Anker Lajos kisebb 

 kirándulásokra szorítkozott : gyakran látogatott el Peszérre, néhány- 

 szor Pécsre, sőt egy ízben Szerem megyébe is. Utóbb már csak 

 Budapest környékén kutatott és megszüntetett rninden csereviszonyt, 

 csak azt gyűjtve, a mit értékesíteni lehetett. Az értékesítés azon- 

 ban évről-évre hanyatlott, a minek oka az volt, hogy versenytársai 

 (köztük saját öcscse is), kik rájöttek titkainak egy részére s a 

 praeparálásra is nagy gondot fordítottak, ép oly szép és ritka állato- 

 kat tudtak szállítani, sőt azokon minden áron túl is adtak, minek 

 következtében a jellemző magyar fajok ára tetemesen alászállott. 



Ez a körülmény 1880-ban arra az elhatározásra bírta, mint 

 azt Katter-nek, az „Entomologische Nachrichten" szerkesztőjének 

 bevallotta, hogy addig titok gyanánt őrzött lepkészeti tapasztala- 

 tainak közzétételével igyekezzék pótolni azt a kárt, melyet a lepkék 

 árusításának csökkenése neki okozott ; anyaga, ügymond, lenne 



