Ankei- Lajos és Rudolf. 



203 



akár négy évre való. A sort megkezdené a Vanessa cardiii- 

 hernyó tömeges vándorlásának leírásával ; ezt követték volna ész- 

 leletei az Ankeraria, Emichii tenyésztéséről stb. 



E szándékának megvalósítását meghiúsította K a 1 1 e r-nek az 

 a válassza, hogy efféle közleményekért tiszteletdijat nem fizethet, 

 így történt, hogy A n k e r Lajos az első helyen említett, már 

 kész czikket a „Sammler" s egyúttal a „Rovartani Lapok" 1894. 

 évfolyamában közölte, , voltaképeni titkait azonban magával vitte 

 a sírba. 



Sokkal mostohább volt a sors öcscse, A n k e r Rudolf 

 iránt, a kinek nevéhez pedig szintén nevezetes felfedezések fűződ- 

 tek, így felfedezte 1849-ben Ulmán a Dianthoecia sejunctát, mely 

 azonkívül csak Törökországból ismeretes, 1854-ben pedig a Chond- 

 rosoma fidnciariát, mely másutt sehol sem fordul elő ; továbbá a 

 Cochylis coenosana, Chilopselaphus fallax, Grapholüha conformaiia 

 és a róla elnevezett Jiiiea Ankerella nevű Microlepidopterákat. 

 Azonkívül több ritka fajt először fogott Magyarországon, minő p. o. 

 a Mamestra cavernosa. Legnagyobb érdeme azonban az, hogy az 

 Oxytrypia orbiciilosát 1862-ben újra felfedezte. Ennek érdekes 

 történetét már közöltem a „Rovartani Lapok" V. kötetében. 



Anker Rudolf rendkívül ügyes és szerencsés, a mellett 

 fáradhatatlan szorgalmú gyűjtő volt, a ki figyelmét más rovar- 

 rendekre is kiterjesztette. Nemkülönben gondos hernyótenyésztő és 

 ügyeskezű praeparator is volt, de daczára annak, hogy ritka, vagy 

 kelendő lepke- és bogárfajokkal mindig bőven rendelkezett, s azo- 

 kat előnyösen értékesítette is, mégsem tudott anyagilag boldogulni, 

 illetve jövedelmezőbb álláshoz jutni. Ennek egyik oka alighanem 

 abban rejlett, hogy műveltsége kissé fogyatékos volt s a magyar 

 nyelvet is alig bírta. 



Rendszeres gyűjteménye nem volt soha : csak azt gyűjtötte, 

 a mi értékesíthető volt. A gyűjtést pedig éhe végéig folytatta. 

 Még az utolsó években sikerült neki, a szerfölött ritka Dianthoecia 

 silenest és Mamestra implexát hernyóból tenyészteni, fájdalom, 

 annélkül, hogy feljegyezte volna a tápnövényt s egyéb körülmé- 

 nyeket. Pedig volt „Entomologiai titkok könyve" (Geheimbuch), de 

 azt nem igen folytatta s inkább emlékezetében bízott meg. 



