28 Br. Uhryk Nándor. 



ból volt ismeretes, egyáltalában Fiume táján előfordulhasson, más 

 szóval feltételezték, hogy Kindermann nagyot- filletett emiitett 

 állításával. 



Az utóbbi évek azonban igazoltak Kindermann szava- 

 hihetőségét, vagyis nagyon valószínűvé tették, hogy a lepkét csak- 

 ugyan Fiúmén találta. Ugyanis két biztos adatunk arra vall. Az 

 egyik adatot P á v e 1 János szolgáltatta. 1899.-ben Szt.-Gothárdon 

 (Szolnok-Doboka m.) gróf Wass Béla házánál este a megvilágí- 

 tott ablaknál a fogott lepkéket tűzdelvén, hallotta, a mint egy tes- 

 tesebb lepke az üvegnek röpült, é.s észrevette, hogy az elkábultan 

 az ablakon ül ; ezt kinyitva, nagy örömmel látta, hogy a világos- 

 ságot kereső lepke a Hypopta thrips. Ez a szép példány a Nem- 

 zeti Múzeum gyűjteményében látható. Még meglepőbb a másik adat, 

 melyet dr. Ludvik Endrének, a budapesi Szt. -János-Kórház 

 igazgató-főorvosának köszönhetünk. Lepkészettel is foglalkozván,. 

 1901. július hó 20-án a kórház villamos ivlámpáján a H. thrips 

 egy példányát fogta, a melyet a legnagyobb előzékenységgel szíves 

 volt nekem átengedni. Ez a harmadik magyar példány jelzi észak- 

 nyugati irányban az állat elterjedésének véghatárát. 



A Hypopta thrips hernyója, életmódja és tápnövénye eddigelé 

 még ismeretlen. Ezekre csak következtetnünk lehet a genusnak 

 másik faja, a H. caestrum Hb. után, mely amazzal együtt a Hy- 

 popta-genust Európában képviseli, holott annak többi öt faja csak 

 Szibériában, Turkomaniában és Szamarkandban, illetve Észak-Af- 

 rikában honos. 



A Hypopta caestrum, mely Kis-Azsiában, Dél-Oroszország-, 

 Rumánia- s a Balkánban, valamint Déli-Franczia- és Felső-Olaszor- 

 szágban, Felső-Ausztriában, Morva- és Magyarországon fordul elő,, 

 mindenütt ritka. Átalakulási viszonyait azonban eléggé ismerjük. 

 Hernyója Metzger A. szerint (Jahrber. Wien. Ent. Ver. 1894. p. 

 25.), ki azt elő példány után irta le, igen hasonlít a rendszerben 

 tőle messze álló Troclüliiuu ápiforme Cl. hernyójához. Feje vilá- 

 gos-sárga, homlokán méz-sárga háromszög, állkapcsai sötét-barnák. 

 Torpaizsa és farbillentyűje világos-sárga. A dorsalis vonal szürke, 

 a subdorsalis alig észrevehető, a laterális gyöngén fehéres, ebben 

 állanak a fehérkeretű barna stigmák. Teste világos csontszínű, 

 hátulsó vége felé vékonyodó, egyes szőröcskékkel : a stigmák alatt 

 a lábak felé ránezos és lapossá nyomott, úgy, hogy alul szélesebb, 

 mint felül, s alul világosabb színű. A l(í láb közül az első 6 vi- 

 lágos csontszínű, a többi láb kerülete világos-barna, talpa fehéres. 



