Weissinantel Vilmos. 31 



költözött. Ezalatt bekövetkezett a magvar vonalaknak államo- 

 sítása, mely alkalommal az azoknál foglalkozó tisztviselőkkel együtt 

 Weissmantel is a m. kir. államvasutak szolgálatába jutott s 

 abban maradt élte végéig. 



Mint mérnök lS*)2-bcn a nagybocskó-körösmezei vonal építé- 

 séhez rendelték ki s ez időben családjával Trebusán, majd Körös- 

 mezőn és Bocskó-Rahón lakott. 1895-ben áthelyezték a székely 

 vasutak tracirozásához es építéséhez Csik-Szépvízre, 1807-ben pedig 

 a csík-mádéfalva oláhtoplicza szászrégeni vasútvonal tracirozásával 

 volt elfoglalva, e miatt Szász-Régenben lakott. 



Végre 1900-ban a központba idézték be, de ekkor is kisebb 

 kiküldetésekben (Arad, N.-Szt-Miklós-Temesvár) volt része. Mind- 

 ezen állásában mint pontos és lelkiismereres hivatalnok kivívta 

 elöljárói megelégedését és becsülését. Daczára ennek nem teljesült 

 egyik legforróbb vágya. Évek óta ugyanis az volt főtörekvése, hogy 

 hivatalbeli véglegesítését és a magyar honosságot kieszközölje, de 

 rövid betegség után 1901. nov. 13-án elhunyt, annélkül, hogy az 

 sikerült volna. Ennek következtében nejét és gyermekeit, kik közül 

 négy még nem kereső, a legnyomasztóbb helyzetben hagyta hátra. 



A lepkészet iránt már tanuló korában nagy hajlandóságot 

 tanúsitott és Brünn gyönyörű környékén szép gyűjteményt hozott 

 össze s a többi közt Deüephila nerii-t is fogott, melyet előtte ott 

 nem igen figyeltek meg. Midőn a magyarországi kataszterhez került, 

 gyűjteményét eleinte magáyal vitte, de utóbb a kassai múzeumnak 

 ajándékozta. Később is elajándékozgatott kisebb gyűjteményeket és 

 egyes állatokat, kivált tanulóknak. 



A meddig keresztül-kasul járta be az országot s úgyszólván 

 állandó lakhelye sem volt, csak úgy alkalom adtán gyűjtött egyet- 

 mást. A 70-es évek végén azonban, Lúgoson és Karánsebesen 

 kezdett megint gyűjteni s azt Prágában (1881 — 85.) nagyobb mér- 

 tékben folytatta, különösen miután az odavaló jelesebb rovarászokkal 

 és a gyűjtés mindennemű fortélyával megismerkedett volna. Mai- 

 akkor kezdett különös kedvvel hernyótenyésztéssel foglalkozni s 

 ezen az úton nem egy ritkább lepke birtokába jutott, ilyenek voltak 

 p. o. Arctia casta és maculosa, Slanropiis fagi, Harpya biaispis ; 

 nagyobb mennyiségben tenyésztette a Deüephila galii-t es porceUust. 

 Bécsben (1885 — 90.) is nagy számban tenyésztette a hernyókat, s 

 a többi közül Deüephila vespertilio, Snterinthns tiliae, Bombyx catax 

 és rimicola, Crateronyx taraxaci, Aglia tan, Cnethocampa pityo- 

 cauipa és számos más fajt nevelt és fogott. Máramarosban tőleg 

 csalétekkel fogott tömérdek Noctuát. Tusnádon megfigyelt egy 



