40 Különfélék. 



A palaearktikus Dipterák katalógusa. Minthogy Schinernek 

 »Catalogus systematicus Dipterorum Europae« óta, a mely volta- 

 kép csupán névjegyzéke az 1864-ig leírt fajoknak, hasonló munka 

 nem jelent meg, a Dipterologusok érzékenyen nélkülözik az ilyen- 

 nek kiányát, kivált pedig kimerítő kritikai katalógusnak, mely az 

 irodalmi idézetekkel el van látva. Ez a körülmény indította D r. 

 Kertész Kálmánt arra, hogy Becker T., D r. Bezzi M., 

 B i s c h o f f J. és S t e i n P. közreműködésével az említett 

 katalógust teljesen átdolgozza s az 1900. év végéig kiegészítse és 

 folytassa. A nagy gonddal készülő mű, mely a 19-ik század vé- 

 géig leírt összes fajokat s azok synonymáit, valamint a szükséges 

 irodalmi idézeteket magába fogja foglalni, valószínűleg két kötet- 

 ben fog megjelenni, melyek egyike az Orthorrhaphkat, a másik 

 pedig a Cyclorrhaphokat tartalmazza, és kimerítő névmutatóval 

 lesz ellátva. 



Hasznos poloskák. Ismeretes, hogy számos poloskafaj nagy 

 hasznot tesz az által, hogy kártékony hernyókat s egyéb rovarokat 

 pusztít; ilyenek: Capsus mali M., mely az alma-molyokat, Hypo- 

 nomeuta, pusztítja, Zicrona coerulea L. a földi bolhát (Franczia- 

 ország és Algír), Capsus capülaris F. a rózsa paizstetvét, Nabis 

 brcvipenuis H. a szilfa paizstetvét, Nabis lativentris a Picris bras- 

 sicae petéit, Phytocoris poquli a vértetűt, a Tropicor s rufifes L. 

 az apácza-pohók hernyóit, az amerikai Prionidus crisfatus L. gyü- 

 mölcsfa rontó hernyókat, Picromenus bidens L. egyéb hernyókat 

 stb. stb. 



Zoológiai utazást Egyiptomba, Palesztinába és Szíriába ren- 

 dez a jelen év folyamán az ismert entomologus Dr. Schmied e- 

 k n e c h t O., ki jelenleg nagyobb utazó társasággal Jáva szigetén 

 időzik. Az utazás 45 napig fog tartani és hajón 1., vasúton II., osztályon 

 Münchenből oda vissza 1600 márkába kerül. Úgy látszik az uta- 

 zások rendezése jövedelmezőbb az entomologiánál ! ! 



Légy-kalács. Akad nép, mely a légynek is hasznát tudja 

 venni. Keleti Afrikában, a Nyasza-tó északi partjain lakó négerek 

 a legyekből ugyanis kalácsot sütnek. Számtalan egyéb állaton és 

 állaikán kívül, mely az Európaiakra nézve gyakran igen kellemet- 

 lenné válik, van ott bizonyos fajta apró rovar, mely a mi hazai 

 legyünktől csak abban különbözik, hogy nem szúr. Ezt a nem vé- 

 rengző legyet ellenkezőleg a mindent felemésztő ember eszi meg. 

 A különben ártatlan állatkákat, melyek azonban oly sűrű tömeg- 

 ben lépnek fel, hogy a napot is elhomályosítják, óriási vászc n- 

 falak segítségével fogdossák össze, kissé összenyomják és nagy 

 dézsákba öntik, melyekben péppé zúzzák, azután megfelelő meny- 

 nyiségű őrölt rizsét kevernek hozzá, míg az egész anyag tésztaként 

 gyúrható. Ebből lapos kis kalácsot formálnak, a melyet megsütnek 

 és azután megpörkölnek. Ez a kalács a t. ez. négerek legkedveltebb 

 csemegéje. Minden ház, más szokás! 



