182 A hangyákról. 



harmadik gyűrű a legnagyobb, a minek következménye, hogy a 

 potroh laposabbnak tűnik fel és így a sávok a második és harma- 

 dik gyűrűnek a végén meglehetősen távol vannak egymástól. 



Vannak hímek, melyeknek potrohán a második gyűrű nagy, 

 de a többi kicsiny, tehát az egész potroh igen rövid és a hasi 

 oldalán széltiben-hosszában sárga. Vannak olyanok is, melyek 

 eléggé karcsúak, aránylag hosszabb potrohhal és vannak hímek, 

 melyek zömökebb testűek, rövid potrohhal. Feltűnő alakok, me- 

 lyeknek potrohán a második és negyedik gyűrűk a legnagyobbak, a 

 közöttük levő harmadik alig látszik és a zöldes sárga sávok majd- 

 nem egybefolynak, tehát a hímek majdnem egészen zöld hasú- 

 aknak látszanak. 



A hangyákról. 



Irta Bordán István. 



Az 1900. év nyárit Cypruson töltvén, a kirándulásokra alkal- 

 matlan napok egy részét odúmban töltöttem. Mint minden házban 

 Cypruson, a lakásomul szolgált fedett helyiség is tele volt han- 

 gyákkal, melyek nem egyszer meglehetős nagy kárt okoztak, 

 különösen eleinte, midőn még nem tudtam ellenük védekezni. 



Ha étel vagy állat szabadon maradt, az a millió falánk han- 

 gyának feltétlenül áldozatul esett, rendesen annak még hírmondója 

 sem maradt. Különösen sóvárogtak lepke-bábjaimra, melyeket külön 

 e czélra készült ládába raktam és azt négy szál zsinegre felfüg- 

 gesztettem; de meg nem vetették a kenyeret, fügét, szőlőt vagy 

 sajtot sem. 



A maradék kenyeret, hogy egyéb dolgaimat ne bántsák, 

 rendesen az ablaknak nevezett nyilasban gyűjtöttem össze. Itt 

 állott a magam faragta íróasztal is, mely mellől alkalmam volt 

 a táplálékot kereső állatokat zavartalanul és kényelmesen megfigyelni. 



Egy apró, barna színű hangyafaj járt ide lakmározni. Tartóz- 

 kodási helyük a kőpadozat alatt volt, s onnan vezetett útjuk az 

 asztalom sarkánál s a függőleges falon a kőlapra. Egy kis kopás 

 által szélesbült repedés szolgált nekik a kőlapra való jutásnál 

 kapunak : ezen vonultak fel és tértek vissza. 



Látván, hogy a formol nincsen ínyükre, sőt hogy ez pusztu- 

 lásukat okozza, ezzel a szerrel kezdtem kísérleteket tenni. 



Ha a „kaput" bekentem formollal, 4—5 napig nem jártak 

 azon át, hanem 30 cm.-nyi távolságban nagy vargabetűvel kerülték 

 ki s így iparkodtak az ennivalót megközelíteni. 



