196 Külön j élek. 



a belső nemző szervekben 4 valóságos hermaphroditának, egy 

 pedig tisztán nőstényinek bizonyult. A nemző szervek egyébként 

 is többé-kevésbbé csenevészek és á és ¥ részekből összealkotottnak 

 látszanak lenni. 



Saturnia pyri L. sajátságos példányával bírtam valamikor. 

 Gyönge alkatú, középnagyságú nőstény volt. Jobboldali szárnyai 

 hamuszínűek voltak, a két pávaszeme és a csipkés vonal elmosó- 

 dott, alig látható; baloldali szárnyai valamivel sötétebb színt mu- 

 tattak, rajzuk is tisztább, határozottabb volt. Hernyóját vadgesz- 

 tenyefán találtam, de azt nem merném állítani, hogy ez a szo- 

 katlan tápláléka a lepke színezésére is befolyással volt, bár nem 

 lehetetlen. Gruber Ede. 



Smerlnthus tremulae Tr. Bécsi tartózkodásom alatt 1883 — 

 1888-ig a környéket és távolabb eső vidéket keresztül-kasul bejár- 

 tam. Egy ízben fiammal Neulengbachon voltam. Délelőtt leginkább 

 nappali lepkéket fogtunk, délután azonban, beborulván, a vasút 

 mentén M. bombyliformis hernyót kerestünk és vagy húszat ta- 

 láltunk is. Azután hegylejtőn levő irtásra mentünk, a hol sok volt 

 a fiatal Populus tremula, fűz és kökény ; Itt H. vinula és bifida, 

 N. torva és ziczac és egyéb hernyót találtunk. Ekközben nyárfa- 

 bokron 8 — 9 hernyót találtam, melyeket Sm. populinak tartottam. 

 Meglátszott, hogy ezek a hernvók teljesen ki vannak fejlődve, ha- 

 bár a megnőtt rendes populi- hernyó nagyságú élnem érték is; 

 egész alakjuk is igen elütőnek tűnt fel, de nem igen néztem to- 

 vább, hanem haza vittem. Másnapra elbábozott mind. Tavaszkor 

 kikelt belőlük hat lepke, mely a Sin. populinál kisebb és kevésbbé 

 szép volt. Akkor, valamint még néhány évig po/>uli-nak tartottam. 

 Végre kezembe akadt a Sm. tremulae-nak a leírása és csak ak- 

 kor ébredtem annak tudatára, mily nagy ritkasághoz jutottam, 

 mert ez a lepke eddig csak Moszkvából volt ismeretes. Két példá- 

 nyát még ma is bírom, kettőt sógoromnak adtam, kettőt pedig po- 

 puli gyanánt kisebb gyűjteményekbe tűztem, a melyeket a tanu- 

 lóknak ajándékozgatni szoktam. Weiszmantel Vilmos. 



Dr. Maczumura Sonen, a japán császári földmívelési iskolánál 

 az entomologia tanára Sapporoban (Jesszo szigetén), a ki miután 

 egy évig Berlinben, majd pár hétig Bécsben tartózkodott volna, 

 jelenleg Budapesten időzik, a hol néhány hónapon át minden rendű 

 rovart gyűjt és a Magyar Nemzeti Múzeumban D r. Horváth 

 Géza vezetése alatt főleg a Hemipterákat tanulmányozza. Dr. 

 Maczumura japán nyelven két entomologiai művet írt, t. i. 

 általános rovartant és a kártékony rovarokról ; mind a kettő áb- 

 rákkal van ellátva. 



f Dr. Staudinger Ottó, jeles lepkész, Luzernban, a hol meg- 

 rongált egészségének helyreállítása végett rövid ideig tartózkodott, 

 október hó 13-án élte 71. évében elhunyt. Vele a lepidopterologiá- 

 nak egyik oszlopos férfia szállt sírba, aki a lepkészet terén csaknem 

 félszázadig kiváló, sőt domináló szerepet vitt és számtalan új fajt 

 írt le. Budapesten több ízben járt s a Magyar Nemzeti Múzeum 

 lepke-gyűjteményét is tanulmányozta. 



