126 Az Acherontia Atropos története. 



Némelyek -- öntudatlanul Réaum űrrel — azt állították, 

 hogy az őszi lipke igenii párzik, de az áttelőlő megtermékenyített 

 nőstény petéit csak tavaszkor rakja le. De ez a tan nem akadt 

 hívőkre ; nagyon valószínűtlennek, sőt természetellenesnek tartotta 

 mindenki, hogy a nőstény a megtermékenyített petét hat hónapig 

 tartsa magában. Hiszen már Rösel sem hitte ezt, mivel minden 

 lepke, a megtermékenyített petéit csakhamar letojja. 



Ennélfogva a legtöbben annak az általánosan dívó balvéle- 

 ménynek hódoltak, hogy az Atropos Közép-Európában még ma 

 sem honos, és hogy az ősz felé előforduló hernyók csupáncsak 

 tengeren át évről évre hozzánk ellátogató lepkéktől származnak. 

 Ámde ez esetben is szükségkép meg kellett volna találni az átjött 

 lepkéket ; minthogy azonban azt nyáron sokáig — állítólag addig 

 soha — nem találták Németországban, a hypothesist újabb hypot- 

 hesissel kellett támogatniuk, azzal ugyanis, hogy csakis megtermé- 

 kenyített nőstények jönnek tengerentúlról, a melyeket aztán, mi- 

 után petéiket lerakták volna, a madarak szőröstől-bőröstől fele- 

 mésztenek ; mert ha hímek is jönn nek, azokra mégis csak rá- 

 akadtak volna. 



Csodálatos, hogy ez a meseszerű s magában véve tarthatat- 

 lan tan manapság is még hívőkre találhat ! Hiszen a mily természet- 

 ellenes, hogy a hímnél lomhább, nehézkesebb nőstény, hímek nélkül 

 messze útra keljen, — oly képtelenség feltenni azt, hogy csupán 

 megtermékenyített nőstények vándorolnak ki oly tájakról, hol az 

 éghajlat enyhe s a hol ivadékaik a tápnövények bővében van- 

 nak — zordabb vidékre, a hol hernyóik a táplálkozásban előbb 

 lehetnének megszorulva mint odahaza. Pedig az Atropos-nak is, 

 mint minden rovarnak, sőt mindennemű állatnak vándorlása főleg 

 egy okra vezethető vissza : az eledel hiányára ; az pedig nála bizo- 

 nyára nem forog fenn. De meg, ha csakugyan előfordulna az a 

 képzelhetetlen eset, hogy a mi Atropos-unk tengerentúli othonait 

 Kis-Ázsiában, Örményországban, Afrikában s a Kanári-szigeteken 

 egyidőben nagy aszály sújtaná s az állat kényszerülve lenne akkor, 

 de csakis akkor s nem minden évben, virulóbb tájakat felkeresni, 

 mire való lenne neki a Balkán hegységen vagy épen az Alpokon át 

 egészen északi Németországig, sőt Skócziáig és Svédországig ván- 

 dorolnia, mikor sokkal közelebb, Török- és Görögországban, az olasz 

 félszigeten, valamint Spanyol- és Francziaországban elegendő 

 tápnövényre akadna ? S ha már vándorolnia kell, miért nem keresi 

 fel soha a keleti vidékeket pl. Persiát, Turánt, Turkesztánt, a hol 

 bujább a növényzet, mint a zord északon ? ! Vagy ha P a b s t 



