•8 Ch. Chernél István. 



Viszont a rovarok közt találjuk azokat az állatokat, melyek 

 bizonyos növényfajok túlszaporoiásával párvonalasan túlszaporodva, 

 azokat teljesen tönkre tehetik, felfalhatják. A cserebogarak egész 

 erdőket kopárrá változtatnak, elpusztítva a lombozatot ; az apácza- 

 pille hernyója vagy a betűző szú nagy területeken megsemmisít- 

 heti a fenyveseket. A madarak hiába sereglenek oda, csak úgy 

 mint egérjáráskor is hiába időznek a ragadozók — több faj is 

 — huzamosan, nagy számban a sújtott vidéken, együttműködésük, 

 kitartásuk eredménye a korlátozáson, hathatós fogyasztáson túl 

 nem terjed s a bajt meg nem szünteti. 



De a rovarcsapásnak magában a rovarokban támadhat olyan 

 kiadó pusztítója, mely azt elöli. így pl. 1844. és 1845-ben Német- 

 alföldön Gelderland és Utrecht tartományokban a Trachea pini- 

 perda nevű bagolypille hsrnyói valóságos csapásként szaporodtak 

 el és 2270 hektár szurkos fenyő-erdőt leptek el, melyből 985 

 hektárt teljesen tönkretettek. 1846-ban azonban már alig mutat- 

 koztak e hernyók, mert a Tachina glabrata bábölőlégy oly mér- 

 tékben felszaporodott, hogy azokat végleg megsemmisítette. Minden 

 hernyóban e légynek lárvái voltak találhatók. 



Ilyen elhatározó rovartevékenységgel szemben a madaraké 

 mindig csak megelőző ; csak az egyetlen kakuk az, mely egyes 

 esetekben, bizonyos erdőpusztító hernyók kártevését akkor is le- 

 győzheti, mikor a baj már elharapódzott. 



Kisebb rendetlenségeket, zavarokat igenis megakadályozhat- 

 nak a madarak, de nem a nagyobbakat. Ezek leküzdése a rova- 

 rok és még inkább a legparányibb szervezetek dolga. Erejük, 

 elképzelhetetlen tömérdekségükben, hihetetlen nagy szaporodási 

 képességükben rejlik s így hatalmuk valósággal katonai, ellenben 

 a madaraké csak rendőri. 



A madarak csak rendet tartanak, a természet egyensúlyát 

 rendes körülmények közt biztosítják, azt a feladatot végzik, mint 

 az órán az inga. Hogy azonban a szabályozás hivatását, különö- 

 sen a rovarokkal szemben, híven és teljes odaadással teljesítik s 

 egyéb tényezők mellett nekik jut az oroszlánrész, hogy rovarcsa- 

 pások annyiszor ne ismétlődjenek, áz kétségtelenül bizonyos. Eb- 

 ben fekszik egész szerepöknek súlypontja. 



Vessünk csak egy pillantást a rovarevő madarak életére s 

 azonnal látni fogjuk, hogy ők másként nem is munkálkodhatnak, 

 mint a hogyan tényleg munkálkodnak. Szaporodási képességük — 

 pedig a rovarevő madárfajoké a legnagyobb — sehogy sem állít- 

 ható párvonalba a rovarokéval. Fészkeiket inkább bizonyos terű- 



