^00 A. Aignrr Lajos 



gasságban mutatkozik. Mnemosyne csak 5500 lábig emelkedik. 

 Ugyanaddig röpül Aporia crataegi, annál magasabban a Pierisek, 

 úgy brassicae 7 — 8000 lábig, szintúgy rapae a hó határáig, napi 

 v. bryoniae csekélyebb magasságot kedvel, holott Callidice, mely 

 északon hiányzik, 9346 láb magasságban is találtatott. Az An- 

 thocharisek közül Béli a csak 5000 lábig, cardamines és sinapis 

 pedig 6000-ig hatol. 



Az északon és Középázsia havasain különösen gazdag Colias 

 genus az Alpokban is jól van képviselve : Palaeno 4600 — 6000 

 lábig, Phicomone 8000-ig, Hyale szórványosan 8000-ig, Edusa 

 7()00 — 8000-ig emelkedik, Rhodocera rhamni pedig 6791-ig. Az 

 Alpokban erősen képviselt Lycaenidák közül az északon is honos 

 Thecla rubi magasra megy fel (5500 lábig) Polyommatus virgau- 

 reae 7000-ig; Hippothoc v. Eurybia 5500 lábnyi magasságban nem 

 ritka, de a fahatárt nem igen haladja túl ; Dorilis, phlaeas és 

 Amphidamas csak 4000 láb magasságot érnek el. Lycaena Árgus 

 v. Aegidion a fahataron felül emelkedik; Optilete 4—7000 láb 

 közt közönséges ; Hylas és Pheretes 7000 lábig röpül, szintúgy 

 elvétve Astrarche; Orbitulus pedig 8000-ig ; Erős 5—6000 lábnál 

 gyakori, 7000-nél pedig már ritka; Bellargus és Corydon 6000—6500, 

 az utóbbi olykor 7000 lábot, Danton és Donzelii pedig 6000 lábot 

 ér el, míg minimet a 7000-et is túlhágja; semiargus és Alcon 

 7000-ig, Árion pedig csak 6000-ig található. 



A Vanessak magasra felszállanak : Jo, Antiopa és Atalanta 

 7000 lábig, cardui pedig 8500 lábig; az urticae is igen magasra 

 megy fel. A Melitaea genus a havasokra nézve igen jellemző : 

 Cynthia és Aurinia v. Merope 8000 lábig hatol ; Matnrna, didyma 

 és dielynna 6000-ig; Athalia, Aurelia és Parthenie v. varia 

 4000-ig; aslerta pedig 7000 és 8560 lábnyi magasságban röpül. 



Az Atgynnis kiválólag északi és havasi genus. Thore és Ino 

 csak 5000 lábig emelkedik, Selene 5500-ig, Euphrosyne 6000-ig, 

 Niobe szórványosan 7000-ig, Lalhonia 8000-ig, Pales 9000-ig, 

 holott Aglaja ritka a fahataron felül. 



Csaknem teljesen havasi az Erebia genus : míg Melanipus 

 3000—7000 lábig, Pharte 4000—6000 ig, Epiphron 4000— 7000-ig, 

 sőt 8000-ig, Eriphyle 8000-ig, Pronoe 5000— 6000-ig, sőt azontúl 

 is, Mnestra 5000— 7000-ig. Evias 6000-ig, Goantc 6500-ig, Manto 

 8000-ig, glaciális pedig 9340-ig hatol, addig Oeme 5500, Nerine 

 5000, Ceto 4500, Medusa, Stygne és Tyndarus 4000 lábnál maga- 



