204 Csiki Ernő 



\ firkáló bogár fejlődésmenetét Dr. Horváth Géza 1 ) 



ismertette először. Daczára annak, hogy ezen bogár pl. Dél- 

 Francziaországban már régen kártékonyán lépett fel, fejlődését és 

 kártékonyságának mibenlétét nem kutatták. Pantocsek Rezső. 

 nagyszombati gyógyszerész lett először figyelmes arra, hogy sző- 

 lőjének gyökeret egy lárva rongálja. Dr. Entz Peren ez és 

 Dr. Horváth Géza erre a helyszíne i megvizsgálták a meg- 

 rongált szőlőket. Dr. Horváth mindjárt konstatálta, hogy a leveleken 

 a firkáló bogár okozta a rágásokat es hogy a gyökereken található 

 bogariárva is valószínűleg ennek a bogárnak a lárvája lesz. Ennek 

 eldöntése végett néhány szőlőtőket Budapestre hozott, hol feltevése 

 be is bizonyosodott, mert három hét lefolyása alatt számtalan bogár 

 fejlődött ki. 



Az Adoxus vülosulus Schmk. lárvája 8 mm. hosszú, sárgás- 

 fehér, feje sötétebb, teste egyes sárga szőrökkai fedett és 13 test- 

 gyűrűből áll. Szemei nincsenek, ezek helyett a fej oldalán egy 



világos haránt folt van- A csápok 

 rövidek, két hegyűek. 



A kifejlődött bogár a sző- 

 lőlevelek vagy a hosszú levelű fü- 

 zike (Epilobium angustifoliumL 

 levelein összevissza haladó vo- 

 nalalaku rágásokat tesz, melyek 

 ő — 10 mm. hoszszúak és 2 — 3 

 mm. szélesek. A szőlőszemeket ritkán támadja meg, a midőn raj- 

 tuk a felhámsejteket keskeny szalag alakjában lerágja. Ilyen ter- 

 mészetű kártételét Ér-Diószegen és Rákon észleltek 2 ). Lárvája kez- 

 detben a vékony, később vastagabb gyökereken vályú forma csa- 

 tornákat rág, melyek előbb-utóbb annak pusztulását okozzák. 



A firkáló bogár, mint az eddigi megfigyelések mutatják, parthe- 

 nogenetikus úton fejlődik. W e i s e egyik munkájában azt írta 

 ugyan 3 ), hogy az Adoxus vitis penisét kipraeperálta, de utóbb ez 

 állítását visszavonta 4 ) és megjegyezte, hogy az, a mit penisnek tar- 

 tott, csak az összetolt tojócső volt. A nőstények petéiket oly leve- 

 lek alsó lapjára rakják, melyeken azok a nap hevétől teljesen meg 

 vannak védve. A kikelő apró lárva leesik a földre és felkeresi a 

 szőlő gyökerét, hol tovább fejlődik. 



i) Verhandl. zoolog-bot. Ges. Wien. XXIII, Bd. 1873. p !7 iü. Taf. 

 I. B. iig. 1—5. 



8) A m. kir. Rovartani Állomás Közleményei. I köt. 8. i'Uz. 72.1.^1892). 



Naturgeschichte der lnsekten Deutschlands. Bd. VI 277. (1882). 

 » Archív für Naturg. 64. Ihrg. I. Bd. 190. (1899 



