Különfélék. 



Az ibolya és a rovarok. Múlt évi (1901.) április hó 6-án 

 találtam egy Osfnia aureolentát, mely az illatos ibolya (Viola 

 odarata) virágában feküdt, mégsem mozdult, de a mint kivettem, 

 feléledt s mozgott. A virágból való kivétele után még tíz napig élt. 

 Ebből látszik, hogy az ibolyának illata hatással volt az Osmiára. 

 Sok esetben az illat csábítólag hat ugyan a. rovarokra, hogy felke- 

 ressék a növényeket, és így az elporzás munkájában reszt vegyenek- 

 de az Osmiára ölőleg hatott. Ezen körülmény szorosan összefűző- 

 az illatos ibolya termésének képződési körülményeivel, melyekről 

 tudjuk, hogy nem az első virágzás alkalmából képződik a termés, 

 hanem csak később, mikor a virág igénytelen, sem színe, sem 

 illata által nem csalogathatja a rovarokat. Ugyanezt tapasztaltam 

 az Antliophora pilipes-né\ is 1898-ban, mikor egy Anthophorat 

 nem bent, hanem egy pártán láttam feküdni, lábaival a virág bel- 

 sejébe kapaszkodva. Ezen állat nem volt teljesen elalélt, mint az 

 Osmia, hanem mindazonáltal nagyon gyöngének látszott, mert mikor 

 a virágot megráztam, az állat elmozdult ug} r an a virágból, de nem 

 röpült el, annak jeléül, h gy az illat emez állatot is elbódította. 

 Az Antliophora egynéhány óra múlva egészen felfrissült. Említés 

 nélkül nem hagyhatom azon körülményt, hogy az állatot mái- 

 április 2-án fogtam, míg rendes körülmények között csak április 

 második felében mutatkozik. Találtam Calliphora vomitoriáX is, 

 melyre szintén bódító hatással volt az ibolyának erős illata, de 

 frissebb volt, mint az Anthophora. Bódító hatásúnak bizonyult be 

 az akáczfa virágának illata is. Folyó évi május hó 27-én láttam 

 egy Bombus lapidarins-i mely az akáczfáról lehullott, a földön 

 csak ugrott, de nem röpülhetett el ; a mámor hatása alatt majd- 

 nem 9 perczig volt, mert ezen idő elteitével, szárnyra kelt és 

 elröpült. D. E. 



Czélszeríí fogási mód. Egy, bizonyos Coleoptera-nemekre 

 egyedül eredményes fogási móddal óhajtom coleopterologus társai- 

 mat megismertetni. A nagy forróságban röpülő és nyugvó helyük- 

 ről gyorsan elillanó Buprestidák több fajáról ismeretes, hogy azok 

 előszeretettel repülnek élő vagy fekvő száraz fatörzsökökre, faczö- 

 löpökre és száraz kerítésekre. Ilyen helyekről azokat hálóval vagy 

 kézzel elfogni úgyannyira felette problematikus dolog, hogy jó, ha 

 100 példány közül 4 — 5 kerül birtokunkba. Én, kirándulásaim al- 

 kalmával, röpülő fajok és főleg a Cicindelák fogására, egy rövid, 

 20 — 25 cm. hosszú nyéllel ellátott tüll -hálót viszek magammal, ha 

 mármost valamely egyenesen álló tárgjon Autkaxiát, Meíanopliilá-t, 

 Buprestis-t, Agrilus-X stb. veszek észre, úgy a hálót a bogár alatt 

 félarasznyira, esetleg közelebb a tárgyhoz illesztem és a bogarat 

 készen tartott zsebkendőmmel, egy gyors mozdulattal a hálóba 



