Irodalom. * 2Í 



Az Ailanthus-szövöí (Attacus cynthiaj, Európa több országá- 

 ban igyekeztek a közönséges selyem-szövő helyében meghonosítani. 

 Hernyója az Ailanthusfán és Ricinuson él, de fűzfalevéllel is táp- 

 lálkozik. Francziaország több részén, sőt Déli-Németországban is 

 teljesen meghonosodott. Hazánkban többen foglalkoztak tenyészté- 

 sével, kivált sokat kísérletezett Bustyaházán Piso Kornél, de 

 meghonosítása nem sikeiült se neki, se másnak. Nem ártana, ha 

 Déli-Magyarországban tennének ez irániban kísérleteket : ott való- 

 színű hogy meglehetne honosítani. 



Smeriníhus tremulae. A R. L. VII. k. 19(3. lapján azt állítot- 

 tam, hogy eme fajt Bécs környékén talált hernyókból tenyésztettem. 

 A hernyó, igaz, elütött a Sm. populi-élól, sl lepke pedig igen ha- 

 sonlított a Sm. tremnlae-nek általam ismert ábráihoz ; mindazonáltal 

 most, miután alkalmam volt, ennek eredeti példányát látni, ki kell 

 jelentenem, hogy amaz állításom tévedésen alapult és tenyésztett 

 példányaim nem voltak mások, csak a Sm. populi apróbb és hal- 

 ványszínű példányai. Weissmantel Vilmos 



Irodalom. 



Bernhauer, Dr. Max., Zehnte Folge neuer Staphylini- 

 d e n a u s Európa. (Verh. zool -bot. Ges. Wien. LI. 1901 . 

 p. G5 1—655). 



Egyebek között egy új magyarországi Staphylinidát is ír le 

 Trogophloetis Gangíbaueri név alatt, melyei az 1900. és 1901. évi 

 húsvét alkalmával a Fertő tó mellett gyűjtött. Csíki Ernő. 



* 

 Luze, Goítfr., Bolitobiini. Revision der paláark t is c hen 

 Arten der Staphyliniden-Gattungen Bryocha- 

 ris Boisd. et Lac, Bolitobius M a n n h., Bryopo- 

 rus Kraatz und Mycetoporus Mannh. (Verh. 

 zool.-hot. Ges. Wien. LI. 1901. p. 662—746. Mit 1 Abbil- 

 dung im Texte). 



Szerző, ki a már előbb megjelent két dolgozatával, melyek 

 a paláarktikus Tachinus és Tachy pórus fajokat tárgyalják, nagy 

 érdemeket szerzett a Staphylinidák ismeretének előrevitelével, mos- 

 tan a Bolitobiini tribust tette tanulmányozása tárgyává. Ezeknek 

 rövid jellemzése után az ide tartozó négy nem (Mycetoporus, Bry- 

 oporus, Bolitobius, Bryocharis) meghatározására szolgáló kulcsot 

 ad majd sorban az egyes nemeket és az azokba tartozó fajokat 

 részletesen leírja. A fajok meghatározására szolgáló táblázatok nem 

 csak a főbb jellegeket feltüntető ellentetekből vannak összeállítva, ha- 

 nem mindenütt a kissé eltérő példányok is tekintetbe vétetnek. 

 Hazánkból hat új fajt találunk leírva, ezek mind a Mycetoporus 



