Lepkészeti kísérleti vizsgálatok. i 



sékleti kísérlete nem a megfelelő, hanem az alacsony hőmérséklet 

 alakját eredményezte, azaz épen úgy, mintha a bábokat nagy hi- 

 degben (jég fölött) tartotta volna. 



Ebben az esetben tehát a hőség (+ 38° egészen 42 C°) épen 

 úgy hatott mint a hideg (0° egészen + 5 C°). Ez az észlelet F i s c h e r t 

 az úgynevezett megakasztási elmélet felállítására indította, a mely 

 szerint a hideg és meleg nem hat specifikusan, sem közvetlenül, 

 hanem mindig csak közvetve, még pedig a fejlődés megakasz- 

 tása által. 



Ez az elmélet eleinte kevés helyeslésre talált ; további kísér- 

 leti vizsgálatok azonban teljesen igazolták azt. Midőn Fischer 

 1895-ben az alacsony hőmérsékleti kísérleteket igen nagy ( — 4 

 egész - 20 C.) fokú hidegnek alkalmazásával tetemesen kiterjesz- 

 tette, a szabályos alaktól rendkívül eltérő alakok, úgynevezett 

 aberratiók létesültek, de ugyan azok az alakok nagy meleg folytán 

 is előálltak, mint azt a megakasztási elmélet előre kijelentette. 

 Egyúttal beigazult az is, hogy a fejlődés amaz alacsony és magas 

 hőmérséklet mellett csakugyan lassabban, tehát megakasztottan 

 folyt le, miről a szintén nagyban kísérletező D r. Standfuss is 

 meggyőződött. 



Hátra volt azonban még annak kimutatása, hogy az enyhébb 

 hideg (O u egészen + 8 C fokig) folytán előállt eltérések a meleg 

 hatása által is létesíthetők, azaz hogy a színváltozásnak ez esetben 

 sem a specifikus hatás, hanem a megakasztási folyamat a főoka. 

 Az utóbbi három év folyamán sikerült F i s c h e r -nek a felől is 

 megdönthetetlen bizonyírékot nyújtania. 



Mintegy 38 és 41 C. foknyi hőségnek hatása folytán felléptek 

 az összes jellemző alacsony hőmérsékleti eltérések és ez esetben 

 is észlelhető volt, hogy a kevéssé leszállított úgy mint a kevéssé 

 felemelt hőmérsékletek megakasztólag hatottak, a minek lehetősé- 

 gét eddigelé határozottan tagadták. Meglepő ebben a tekintetben 

 már csak az az egyik tény, hogy a Norvégiában és Laphonban 

 élő Vanessa urlicae var. polárist sikerült hőség útján előállítani, 

 holott azt mindezideig egyedül hideg útján vélték létesíthetőnek. 



Ezzel megvolt döntve a subnormális hőmérsékleteknek speci- 

 fikus, közvetlen hatá-áról szóló régibb elmélet. 



Ezen vizsgálatok folyamán kiderült továbbá, hogy a rajzolat- 

 nak és színnek mesterséges úton nyert változásai az Eimer-féle 

 törvény szerint létesültek, azaz: a hosszanti sávozás előbb pety- 

 tyezéssé, ez pedig haránti sávozássá vált ; azonkívül megváltoztak 

 a színek alulról fölfelé és hátulról előfelé. Ez utóbbi törvénysze- 



