.! Dr. Horváth Géza, 



sen bizonyos algákban, Palmellákban vélte felismerni, melyek mo- 

 csaras talajban találhatók. 1879-ben Klebs és Tommasi-Crudeli a 

 váltóláz előidézését bizonyos baktériumoknak (Bacillns malária*) 

 tulajdonították. De utóbb kiderült, hogy ezek a baktériumok ép 

 oly kevéssé okai a váltóláznak, mint a Salisbury-fé\e Palmellák. 



A további kutatások iránya azonban ezzel meg volt adva s 

 a kérdés végleges megoldására nem sokáig kellett várni. A franczia 

 Lavéran már 1880-ban megállapította, hogy a malária igazi okozói 

 nem algák, sem baktériumok, hanem parányi véglények, protozoák, 

 melyek a maláriás ember vörös vérsejtjeiben élnek és szaporodnak. 



Lavéran eme fontos felfedezését azóta már számos más 

 búvár is megerősítette, úgy, hogy most semmi kétség sem férhet 

 többé hozzá. Tüzetesebben ismerjük most már ama parányi vér- 

 parasiták természetrajzát, morphologiáját, szaporodási viszonyait, 

 valamint azt is, hogy hogyan okozzák a maláriát és hogyan kerül- 

 nek az emberi szervezetbe. 



Lavéran s vele a búvárok egy része azt hitte, hogy a váltó- 

 láz különféle tyyusait mind csak egyféle, ámbár polymorph, vég- 

 lény okozza. Az újabb kutatások azonban azt bizonyítják, hogy a 

 különböző Plasmodium-fajok idézik elő. 



Más-más Plasmodium-faj okozza tehát a harmadnapos és a 

 negyednapos váltólázat, meg a tropikus váltólázakat. A harmad- 

 napos váltóláz a Plasmodium vivax- t a negyednapos váltóláz a 

 Plasmodium maláriáé-, a tropikus váltóláz pedig a Plasmodium 

 praecox-tól származik. 



Forduljunk most ahhoz a kérdéshez '. Hogyan viselkednek 

 ezek a plasmodiumok az emberi szervezetben ? és hogyan okozzák 

 a malária-betegséget ? 



A plasmodiumok az ember vérkeringésébe jutván behatolnak 

 a vörös vérsejtekbe, magukba veszik és felemésztik ezeknek fon- 

 tos festő anyagát, a haemoglobint ; aztán bizonyos nagyságot el- 

 érve, opztódni kezdenek és végre a vérsejtben több (5 — 20) darabra 

 oszlanak. Ezek az osztódási termékek elpusztítván a vérsejtet, a 

 vér áramába jutnak és valamint elődeik, úgy ők is befurakodnak 

 az egészséges vérsejtekbe, hogy azokban hasonló módon tovább 

 fejlődjenek. Így megy ez aztán tovább nemzedékről nemzedékre. 

 Csekélyebb mennyiségű plasmodium természetesen nem okoz még 

 semmi külsőleg is észlelhető symptomát, t. i. lázt. Ez csak akkor 

 következik be, ha számuk tetemesen megnövekedett. Azt tartják, 

 hogy egy felnőtt embernél ehhez legalább 250 millió ilyen vér- 

 parasitára van szükség. E miatt az első lázroham a fertőzés után 



