Nécsey István. g 



pók. Nem annyira a szabadon függő hálóban fogja el áldozatát, 

 mint inkább zugokban, a sötét helyeket kereső éjjeli lepkéket ti- 

 • zedeli meg. Nem egy ritka lepkét találtam ily módon bepólyázva, 

 a pókháló alatt. De az a kérdés, hogy vajon minden nagyságú és 

 erejű lepkét bír-e legyőzni — vegyük mint a legnagyobbat, — a 

 keresztespók? Meg tud-e birkózni oly ügyes és erős lepkékkel, 

 mint például a Catocalák ? Igen. Én a többi között, egy Calo- 

 campa exoleta hulláját vettem ki a hálójából, egyszer pedig, bár- 

 mily hihetetlenül is hangzik, Cossus cossus egy igen nagy nős- 

 tényét. Ha most veszszük a lepkék nagy seregét a Cossustól 

 lefelé, úgy nagyon kevés marad hátra, mint a mely felvehetne 

 a harczot a keresztespókkal. Pedig ez a legnagyobb fogyasztó! 



íme az állatok örökös küzdelme a létért. De hát az csak 

 természetes, hogy a pók fogdossa el az ártatlan lepkéket és 

 nem megfordítva. Hiszen a derék Schiffermüllernek csakis úgy si- 

 került az ő systemájából kizárni a Papilio Lampetic és a P. Dory- 

 1ast, hogy őket ezen a turpisságon érte ! Amint megadással írja : 

 „Die zwo Arten der zweifelhaftigen Familie (P.) sind wir itzo 

 mehr geneigt, von dem Schmetterlingheere auszuschliessen ; 

 besonders, wenn jenes richtig ist, wovon uns jemand versichern 

 will, dass sie Fliegchen haschen, und alsó von der unschuldigen 

 Lebensart der Schmetterlinge weit entfernet, sich vom Raube nahren". 



Pedig ha nem is a lepkék között, de a hernyók nagy sere- 

 gében vannak veszedelmes rablók ; vannak egész nemek, melyek- 

 nek hernyói kizárólag hússal élnek. Ilyenek a Calymnia-hernyók. 

 De, hogy néha a szelid vegetáriánus hernyók is a hús evésre ad- 

 ják magukat, ha a szigorú életkörülmények arra kényszerítik, íme 

 egy példa : A n}^ár folyamán hosszabb kirándulásra mentem. Egy 

 dobozban számos Psyche-bábom volt és azonkívül még néhány 

 hernyó is ugyanabból a nemből, melyek a rósz időjárás folytán 

 még el nem habozhattak. A lepkék pedig nap-nap után keltek. 

 Elutazásom előtt a hernyókat bőven elláttam élelemmel, bár bíztam 

 benne, hogy az elbábozás előbb-utóbb — de nemsokára — be fog 

 következni. 



Mekkora volt azonban csodálkozásom, mikor visszatérve, a 

 hernyók még mindig mozogtak s az elbábozáshoz még semmiléle 

 előkészületet sem tettek. A kék-luczerna, amit eledelül adtam, el 

 volt már hervadva, — részben elfogyasztva, — a her^^ók pedig 

 növényi eledel hiányában jól tartották magukat hússal. Úgy az 

 ■unicotor, mint a viciella hernyók, megtámadták az időközben ki- 

 kelt nnicolor nőstényeket, (a hímekre gondom volt, hogy ne ma- 

 radhassanak ott), és utolsóig felfalták őket. 



