Különfélék. 19 



mivel az a talajt és termést egyáltalában nem rontja, sőt ellenke- 

 zőleg a vetemény és magtermes emelését eredményezi, mert mint 

 számos más növényről, úgy némely borsófajokról bizonyos, hogy 

 azok csaknem vagy épen nem adnának termest, ha virágját a 

 méhek, más virágról hozott hímporral meg nem termékenyítenék. 



A lepke megölése. Kezdő és kivált vidéki buzgó gyűjtőknél 

 olykor igen szép és becses állatokat találhatunk, de minő állapot- 

 ban ! Nem lévén alkalmuk vagy idejük, mintaszerűen rendezett 

 gyűjteményt (pl. a Nemzeti Múzeumét) megtekinteni, a lepkét kö- 

 zönséges vastag gombostűre olykor ferdén tűzik fel, nagyon 

 gyarló módon feszítik ki s azután mindenfele alakú fa- vagy papir- 

 kereg dobozokban helyezik el, a melyek nincsennek puha anyag- 

 gal kirakva, úgy hogy a lepkék eldőlnek es összetördelnek. Az ily 

 gyűjtés és gyűjtemény nem ér semmit. Kár a szép állatokért ! A 

 kinek kedve van gyűjteni s gyűjteményt s/erezni, az ne sajnálja 

 a kevéssel több fáradtságot, időt es költséget, a mit a jó kikészí- 

 tés es megőrzés igénybe vesz. Az első kellék, hogy az állat tiszta 

 és sértetlen legyen. Erre már megölésénél figyelni kell. Ha hálónkba 

 lepke került, annak ne nyomjuk össze két ujjal a torát, mint azt 

 régebben tették, hanem fogjuk ki hengerded cyankaliumos üveggel 

 (minőt pl. Dr. Lendl-nel II. Donáti-utcza 7. 20 — 30 krért kapni), 

 amelyben azonban 10 — 15 percznél tovább nem hagyjuk, mert 

 különben mogmerevedik. Ülő lepkét legczélszerűbb falról, fáról stb. 

 mindjárt az üveggel levenni. Sokan a cyan helyett chloroformot 

 tesznek az üvegbe (vattára öntve és száraz réteggel leta- 

 karva) de ebben még rövidebb idiig szabad az állatot bennhagyni. 

 Majd kiveszszük és vagy nyomban feltűzzük, vagy — a mi kivált 

 nappaliakra ajánlatos — kis papírzacskóba (düttni) teszszük s oda- 

 haza nyugalmasan tűzzük fel. Sokan úgy is tesznek, hogy a lepkét 

 ideiglenesen oldalt tűzik fel és véglegesen csak odahaza, még 

 pedig nem túlságos vastag, de nem is nagyon vékony rovartűre 

 úgy, hogy a tű pontosan függőlegesen hassa át a lepke torának 

 közepét. Ez azért szükséges, mert roszul tűzött lepkét nem lehet 

 jól kifeszíteni. Az állat a tű magasságának két harmadát foglalja el, 

 úgy hogy annak felső harmada a megfogásra marad. A mely lepke 

 a cyanüvegben szárnyát alácsapja, azt a szárnyak alatt a torán 

 csipeszszel nyomjuk meg és igazítsuk szárnyát fölfelé. Kézzel ne 

 érintsük, alul sem, mert attól elkopik és lábát veszíti, pedig ép 

 példánynál kell, hogy lába is mind meglegyen. Ha a lepkét szabá- 

 gyosan teltűztük, még nem feszítjük ki, hanem az áztatóba (üveg 

 haranggal leborított, nedves homokkal telt tál vagy tányér) tesszük, 

 hogy merevségét elveszítse. A homokot még czéiszerűbb, alko- 

 hollal telített tőzegdarabbal helyettesíteni. Ezt oly esetben is tesz- 

 szük; hogyha a lepke többé-kevésbbé megszáradt. Másnapra telje- 

 sen puha és könnyen kifeszíthető. Erről jövő alkalommal. .4. A. L. 



Új légyfajt mutatott be Dr. Kertész Kálmán a Természettu- 

 dományi Társulat állattani szakosztályának 1899 decz. 1-én tartott 

 ülésében, t. i. az újguineai Anlacocephala Brauerit, mely a Lóri a 

 által gyűjtött s a genuai múzeumtól neki meghatározás czéljából 



