158 Jablonowsky József 



fejlődés (hypertrophia) folytán sajátságos módon össze- vissza 

 korodnak, összefonódnak, vagy srófszerűen összesodródnak és el- 

 állanak a szártól. Hogyha az ilyen tő még tovább fejlődik, akkor 

 annak szára nem lesz hosszú, hanem a rendesnél kissé vastago- 

 dottabb, az egyes ízületek (bütyökközök) rövidek maradnak, hol- 

 ott a levelek (a szár sása) most még fokozottabb mértékben 

 sodródnak össze. Ilyenkor a beteg búzának sajátszerű színe van : szá- 

 raz, meleg napon, ha a nap süti, sem nem zöld, sem nem kék 

 színű ; valami hamvas kékes-zöld színűnek látszik, mely szin e be- 

 tegségre annyira jellemző, hogy a ki azt többször látta és ha a 

 szeme e szokatlan színhez hozzátörődött, akkor az ilyen beteg 

 búzaszálat, mondjuk beteg bokrot, akármilyen nagy terjedelmű 

 búzatáblán is rögtön észreveszi még akkor is, ha az nem töme- 

 gesen, hanem szálanként és szórványosan fordulna elö. Mert 

 tudnunk kell, hogy az ilyen tövek néha csoportosan is előfordul- 

 nak s a dolog akkor úgy látszik, mintha oda talán több trágya 

 j utott volna, vagy hogy ott volt a trágyakupacznak a helye ; 

 máskor pedig olyan búzatáblában, a melyet már a szárféreg igen 

 megviselt vagy tönkre is tett, csak bokronként akad ; sokszor 

 pedig a tábla szélén, az út mentén, vagy a határbarázda hosszában 

 találhatók, néha pedig az egész táblán minden második-harmadik 

 bokor ilyen kunkorodó levelű és hamvas kékes-zöld színű. Ez a 

 hamvas szín emlékeztet némileg a buja fejlődésű zab haragos 

 kékes-zöld színére, a mely ezen felül még hamvas is, de e kettő 

 között mégis van különbség, a melyet azonban szóval alig lehet 

 feltüntetni és talán úgy közelítem meg a valót a legjobban, hogy- 

 ha azt mondom, hogy a beteg búza eme szokatlan színében a 

 kék árnyalat az uralkodó, míg a buja zab színében a haragos, 

 sötét-zöld árnyalat a szembeötlő. Ezt a különbséget különösen ak- 

 kor vehetjük jól észre, ha közel van egymáshoz buja zab és be- 

 teg búza is és ha e két táblát egyszerre mintegy 100 — 200 lépés- 

 nyi távolból veszszük szemügyre. Ezt a színbeli árnyalatot először 

 az idén (1899) láttim, a mikor május 20.-án Torontálban egy 

 vallásalapítványi község határán át gyalog mentem. Itt véletlenül 

 egy helyen a beteg búza mellett igen erős fejlődésű zab is volt, 

 noha a zab szára a búzáénál még kisebb volt, de az előbb emlí- 

 tett szín annyira szemembe ötlött és mert sokáig és különböző 

 távolságból el-elnézegettem, annyira emlékezetembe vésődött, hogy 

 az ilyen beteg búzaszálat azután első pillantásra meg tudtam ta- 

 alni bármely búzatáblán. 



Az ilyen fonal férges búzának ez a buja fejlődése és saját- 



