160 Jablonovsky József 



De milyen szomorú kalászhányás volt az! Láttuk már előbb* 

 hogy e bajt eleinte a levelek kunkorodása es összesodródása jellem- 

 zi : hogyha a búzaszálnak felső, a kalászt borító levele is épen 

 így sodródik össze a kalász hegye körül és anyira összehúzódik^ 

 hogy a kalász a takaró hüvelyében fölfelé nőni nem bír, akkor 

 annak old ilan tör ki belőle. És mert az összesodródott levél a 

 kalász hegyét, a bajuszos fajtáknál tehát a kalász bajuszát, meg 

 azután is lekötve tartja, a kalász azután nagyon furcsán nő : a 

 hasból kitört, még egészen fejletlen es sárgás (.xanthophyllumos) 

 kalász lekötött hegye miatt hároms/.őg vagy félkör alakjában a 

 szár oldalán addig nő, míg az egyre hosszabbodó szára annyira 

 meg nem nyúlik és meg nem szilárdul, hogy a kalász hegye ki- 

 szabadulhat, mintegy kihúzódik az összekunkorodott levél hatal- 

 mából ; azután a meggörbült kalász és szárrész egy két nap múlva 

 kiegyenesedik s akkor, ha egyéb baji nem volna, alig volna meg- 

 különböztethető a többi egészséges kalásztól. 



De mielőt erre a bajra áttérnék, vessünk előbb egy pillan- 

 tást az 1 . sz. ábrára, a melyen az edcli.^ tárgyalt baj összes alak- 

 jai több fokozatban láthatok : az erősen összesodródott levelek 

 között látni torzonborz kis kalászt is, a mely nagy nehezen ki- 

 szabadult a föléje csavarodott levél hatalmából s a mely a le- 

 fotografálás előtt megszáradva, torzonborz külsejét a rendesnél 

 kissé kirivóbb alakban mutatja. 



E kis kitérés után térjünk vissza a békójából kiszabadult 

 kalászhoz, a melyről mondtam, hogy baja van ; e baj olyan nagy, 

 hogy jobb volna, ha az ilyen kalász nem is teremne meg 

 soha ! A baj az, hogy noha e kalász még nem is virágzott (ne 

 feledjük, hogy május 19. — 20. -a körül vagyunk), máris van 

 magja. 



Mert bontsuk csak fel egy ilyen beteg kalásznak egy-egy 

 tokját : akor ott, a hol az egészséges kalásznál még fejletlen virág- 

 részek vannak, a beteg kalásznál már egy kis magszerű, zöld 

 színű képződményt találunk, a melynek alakja igen változatos, de 

 legtöbbször olyan félig gömbölyded idomú, ágas-bogas hegyű, mint 

 a minőt alább a 2. sz. ábra felső sorának balról levő öt alakja 

 mutat; e képződmény nem nagy, akkor tájban olyan, mint egy 

 fejletlen bükkönyszem, vagy olyan, mint a hogyan azt ugyancsak 

 a 2. számú ábrának felső sorában jobbról levő kis alakja mutatja. 

 A korai és furcsa képű mag pedig úgy van elhelyezve a tok :ka- 

 lászka) borító pelyvái között, mint a hogyan azt a 2. számú ábra 

 alsó sorának jobbról lévő képe mutatja, tehát tökéletesen úgy, a 

 hogyan a rendes mag szokott ott helyet foglalni. 



