Lepkebiológiai megfigyelések 201 



A mult nyáron ismeretséget kötöttem egy ilyen szegény nyo- 

 morékkal : Amphipyra tragopogonis volt. Csalétekre jött egy nap; 

 én látva, hogy az> egyik szárnya össze van zsugorodva, ujammal 

 el akartam igazítani a mézes madzagról, de kezemre mászott, hát 

 leráztam. Másnap újra csak eljött. Most Aigner barátom nyomorék- 

 gyűjteményében van. Ugyancsak csalétekre jött egy röpülni nem 

 tudó Asphalia ridens is. Messziről jöhetett, mert a közelben tölgyfa 

 nincsen és fel kell tennem, hogy nem a nyalánkság hozta, ha- 

 nem azért jött, meit éhes volt. Ez aztán az igazi lepkenyomorúság ! 



Meg kell itt még emlékeznem azokról a torzokról is, melyek 

 még arra sem képesek, hogy ily módon tengessék életöket. Ezek 

 a fej nélküli lepkék. 



A „Rovartani Lapok" 1898. folyamában Abafi A. Lajos „A 

 lepkék torz képződéseiről" írván, megemlékszik a „hernyófejű" 

 lepkéi ől és a fej nélkül való Bombyx mori-ról is. Az előbbire biz- 

 tos adata nincs, az utóbbi pedig, mint mesterségesen, nagy töme- 

 gekben tenyésztett állat, mely sok betegségnek és nyavalyának 

 van kitéve, nem eléggé alkalmas példa ennek a kérdésnek az 

 illustrálására. 



A véletlen folytán alkalmam nyílt, hogy mind a két esettel 

 közelebbről megismerkedhessen!. Az egyik a Pterostoma palpina 

 egy teljesen kifejlődött és egészen ép, szép példánya volt. Csak- 

 hogy a lepke feje nem volt szabad, hanem a vállfedőktől kezdve 

 a bábhüvelybe maradt szorítva ; természetes, hogy ennek folytán 

 tapogatói sem mozoghattak szabadon, hanem a test hosszában 

 hátra lettek szorítva és az állat szemeinek tf em vehette hasznát. 

 Fűzfa-törzsön, magával tehetetlenül s mintegy megbénulva várta 

 reménytelen sorsát. Ez lett volna a hernyó-fejű lepke egy élő 

 példája. Tulajdonképen nem is volt az torz, hanem — lássuk csak, 

 hogyan hagyja el a lepke a bábhüvelyt. Midőn elérkezett a 

 pillanat, hogy az immáron átalakult állat új életre ébred, a test 

 gyűrűinek ismételt összehúzása és megnyújtása által elválik a 

 szorosan hozzá tapadó kéregtől s egyúttal előre nyomul a hü- 

 velyben. Még egy erőfeszítés és a hüvely megreped. Törvény- 

 szerűleg mindég a tor és nyak lemezei hasadnak meg, 



Ez után a lepke bókoló mozgást végez, — a test nyugod- 

 tan marad, miközben torával és fejével előre görnyedez — mind- 

 addig, míg a fejrészeket és lábakat fedő lemezt, az egész „masz- 

 kot" nem sikerül egy darabban elválasztania a szárn /fedő lemezek- 

 től. Amint ez megvan, a lepke szabad. Kiegyenesedik a meggör- 

 bedi helyzetből, s ezzel már fejét és tapogatóit teszi szabaddá ; 



