206 Dahlström Gyula. 



csak a felső szárny a kül-szegély, az alsó szárny pedig a belsze- 

 gély felé fehéres sárga, igen kevés apró fekete pettyel ; fonák 

 oldala a törzsfajénál világosabb ; 2) &, sötét sárgás vörös színe a 

 felső szárny külszegélybeli felét foglalja el és rajzot nem mutat ; a 

 tő felé levő két sáv hosszúkás nagy pettyekből áll, a melyek az 

 alsó szárnyon folytatódnak ; c) &, olyan mint a var. graeca Stgr. 

 még nagj^obb és szélesebb pettyekkel és sávokkal, úgy hogy fe- 

 lülete csaknem fekete : fonák oldalán is nagyobbak a pettyek ; 

 4) í, melynek felső szárnya csaknem fekete, mivel az alapszín 

 csupán a mellső szegélyen tő felől, és az erek mentén tör át; 

 fonák oldala feketésen behintett, rajzai többé-kevébbé elmosódot- 

 tak ; 5) 55 ; felső szárnyuk igen különböző rajzú, fekete sávjaik 

 szétfolyók, úgy hogy csaknem mindig több a fekete szín ; alsó 

 szárnyuk némelykor szabályos, némelykor pedig olyanok mint a 

 felső szárny ; £$, szintúgy mint az előbbiek, de a sárga alapszín 

 csakis az alsó szárny tövénél látható némileg, úgy hogy a felület 

 csaknem egészen zöldes feketének tetszik. 



M. Athalia Rótt. a környéken már júliusban, a hegy- 

 ségben pedig augusztusban igen különböző eltérésekben található, 

 ezek közt a következő már leírt aberratiók és variatiók : ab. cory- 

 íkalia Hb. és ab. navarina de Silys a Branyiszkóban, ab. 

 Aphaea Hb., var* berisalensis Rühl és var. samonica Ries. 

 Eperjes környékén. A Branyiszkó-hegységben szép eltérést fogtam, 

 melynek felső szárnya egészen feketés barna, szegélybeli barna 

 sávval, mint az ab. navarina, alsó szárnya pedig olyan mint a 

 törzsfajé, csak tövén sötétebb. 



M. Aurelia Nick. nálunk gyakoti. Találtam közte oly elté- 

 rést, mely nem tökéletesen a; ab. et. var. britomavtis Assm., mi- 

 vel felülete az Aurelia-éxa. emlékeztet.; fonák oldala szerint 

 azonban a faj változathoz tartozik, mivel az egészen olyan, minta 

 M. dictynna Etp.-né\. A sáv azonban, melyben a fekete pontok 

 állnak, csak 7 pettyet mutat, holott a britomartis-nak 8—9 pettye 

 van ; azonkívül a barna harántsávok is jóval sötétebbek. A var. 

 rhaetica Frey itt oly nagy mint a törzsfaj, melynek a felület rajza 

 is megfelel ; az alsó szárny fonák oldalán azonban a középsáv s 

 a tőbeli foltok egészen fehérek, csaknem ezüstös csillogásúak. 



Argynnis Euphrosyne L. gyakori. Hébe-hóba fordul elő oly 

 eltérés, melynél a tő felé levő sávok és pettyek nagyok s egy- 

 másba folyók. Van egy példányom (í), mely egészen kormos, és 

 csak a külszegély sávja, melyben a félholdak és kerek pettyek 

 vannak, mutatja a sárga alapszínt ; a felület többi része, a tő felé 



