Különfélék. 129 



papírtekercset felbontván, abból a Rlüzotrogus sinitaticollis Farim. 

 egy élő nőstény példánya bontakozott ki. Egyre élénkebb lett, 

 úgy hogv üres gyufa-dobozba kellett elhelyeznem s azon feltevés- 

 ből kiindulva, hogy hosszú utazása alatt nem igen juthatott ele- 

 delhez, eletettem neki egy Tradeskantia levelet. Néhány perez 

 múlva e levélből egy karélyt kirágott, de az valószínűleg az ínyé- 

 nek nem nyerte meg tetszését, mert abban hagyta a rágást. Rá- 

 tettem azután a folyosómban levő cserjére, s arról folyton leeresz- 

 kedett. Hogy mégis valahogyan kedvében járjak, egy virág cserépbe 

 tettem. Itt azonnal turkálni kezdett, ferdén a nedves földbe fúród- 

 ván s fejével és farával a földréteget emelgetvén. Lassan-lassan 

 mélyebbre hatolt és nem sokára többé nem volt látható. Másnap, 

 hogy innét kézre kerítsem, fel kellett a cserepet fordítani, a mely- 

 nek alján tágasabb veremben helyezkedett el, nyilván azzal a 

 szándékkal, hogv petéit ott lerakja. Nehogy esetleg új veszedelmes 

 cserebogárfaj importálása miatt kérdőre vonassam, afrikai vendé- 

 gemet abbeli szándékában megakadályoztam. T)r, B. K. 



Szölöt károsító hernyók. Közelebb emlékeztünk meg néhány 

 Agrotis faj hernyójáról (R. L. V. 208), mely különösen a kukori- 

 czában tett kárt. Most olvassuk, hogy az Agrotis fimbria hernyója 

 Freiburg környékén (Baden) nagy mennyiségben támadta meg a 

 szőlőt. S ugyancsak ez a hernyó, valamint fajtársai, az Agrotis 

 aqiiilina, tritici, baja, pronuba és kivált az A. segetum déli Tirol- 

 ban is nagyban károsították a szőlőt, melynek márczius-áprilisban 

 zsönge hajtását emésztik fel. Irtásukra mindenfélét próbáltak. Többi 

 közt Csalétekkel fogják a pilléket. Minthogy ez azonban nem min- 

 dig sikerül (alkalmatlan időben nem jönnek a csalétek felé), és 

 minthogy ez csak juniustól-szeptemberig tö ténhetik, mikor a kár- 

 tétel mar meg van, czélszsrűbbnek mutatkozott a hernyónak éjjel- 

 nappal szedetése. Erre nézve legbiztosabb a szőlők közt levő 

 gazos füvet gyomlálni s apró rakásokban a szőlőtövek körül rakos- 

 gatni. Ezek alá szeretnek ezek a hernyók éjjeli lakmározásuk után 

 reggel elrejtőzni s ott könnyen meg lehet őket találni ; de meg kell 

 vizsgálni a göröngyöket is, a melyek alá a hernyó szintén megy, 

 kivált ha meleg a nap. A. 



Terren András, ki mint A. Aigner L. „A lepkészet története" 

 czímű művéből tudjuk, 1843 — 1855-ig Frivaldszky Jánossal a 

 keleten rovarokat gyűjtött és hazajövet mint körmöczbányai evang. 

 lelkész a gyűjtést szép eredménynyel folytatta, halála után igen 

 becses bogár- és lepke-gyűjteményt hagyott hátra. Gyűjteménye 

 testvérére szállt, ki ugyancsak Körmöczbányán evang. lelkész volt, 

 de „örökségét" bizony nem igen gondozta. így történt, hogy a 

 különben igen érdekes gyűjtemény csaknem teljesen tönkre ment. 

 Boldog-boldogtalan vihetett belőle tetszés szerint. Erről én, sajnos, 

 csak későn értesültem, és már csak a maradékot menthettem meg, 

 a melyet nyolez évvel ezelőtt megvettem. A lepkék nagy részt 

 már tönkre voltak téve, (jó állapotban kaptam még egy pár Doritis 

 Appollinust, Thais Cerysiit, Charaxes Iasiust stb.) ; a bogarakból 

 azonban vagy i 0,000 darabot vittem el, a melyek még most is 

 megvannak, Bossányi József. 



