(éÚ különfélék. 



hangvillát hoztak érintkezésbe. Ha a pók a háló közepén ült, 

 azonnal a zengő hangvilla felé fordult és mellső lábaival tapoga- 

 tott, hogy a hangot közvetítő szálat megtalálhassa. Miután ez 

 iránt bizonyos volt, az illető szálon sebesen tovasurrant, míg a 

 hangvillához, vagy néhány szál találkozási pontjához ért, a hol 

 ismét megállapította, hogy melyik az igazi. A villához érve, meg- 

 fogta és átkarolta azt, mintha a zengő villa valami légy lenne és 

 valahányszor azt újra zengésbe hozták, ismételte sikertelen kísér- 

 leteit, a vasat megfogni. Nyilván fel nem foghatta, hogy a táplá- 

 lékot képező légyen kívül más valami is zenghessen. Ha a pók 

 akkor, a midőn a zengő villa hálóját érintette, nem volt annak 

 központjában, akkor nem tudván, mily úton haladjon, a köz- 

 pontba sietett s ott meggyőződött, mely szál a hangot közvetítő. 

 Ha pedig a villát alulról vitték a hálóhoz közel, a mikor a pók 

 annak közepén lesben ült, akkor szálon leereszkedett, hogy a 

 zümmögő tárgyat megközelítse. Egészen úgy ereszkedett le a 

 pók, hogy állítólag közel legyen a hegedűhez, a melyen valamely 

 szerencsétlen rab játszott, a ki a pókot szánó, érzékeny hallgató- 

 nak nézte, holott az a zengő hegedűt csak zümmögő légynek 

 tartotta, a melyre fájt a foga. Hogy csakugyan csakis étvágy és 

 nem zenei hajlam az, a mi a pókot ösztönzi, hogy a zengő tár- 

 gyat megközelítse, azt azáltal állapították meg, hogy a pókot rá- 

 bírták olyasmit megenni, a mihez máskor nem nyúlt. A kísérletező 

 ugyanis paraffinba mártott holt legyet tett a pókhálóba s azt a 

 zengő hangvillával megérintette. A pók jött s addig eszegetett a 

 paraffinos légyből, a meddig a villa zümmögött. Mihelyt ez el- 

 hallgatott, észrevette, hogy a paraffin voltakép még sem neki 

 való eledel és tovasietett ; de azonnal visszatért, mihelyt a villa 

 megint hangot adott. így sikerült a pókot rávenni, hogy a paraf- 

 finos légynek legnagyobb részét felemészsze Ezáltal kétségtelenné 

 válik, hogy a póknak van ugyan nagy étvágya, de egyáltalában 

 semmi érzéke a zene iránt és hogy az említett érzékeny história 

 csak hibás feltevésen alapszik. K. 



Vitéz lepke. Folyó évi áprilhó 7-ikén kikelt nálam egy 

 TIuu's Polyxena, mely kis ágacska hegyén ülve, bevárta szárnyai- 

 nak teljes kifejlődését. Ebben zavarta egy Arctia Hehe hernyó, 

 melynek kedve szottyant a világot ugyanannak az ágacskának a 

 tetejéről nézni. De ebben az élvezetben nem részesülhetett, mert 

 a lepke, a mint a szőrös vendég közeledtét érezte, mellső lábai- 

 val idegesen annak feje felé kapkodoti, minek folytán a hernyó 

 szépen megfordult s az ág hegyét a diadalmas lepkének hagyta. A.L. 



Levélszekrény. 



B. E. úrnak. Czéljának me^ fog felölni a -R>vid útmutatás a termé- 

 szetrajzi gyűjtemények konzernálásához és gondozásához, különös tekintettel 

 a hazai középiskolák gyűjteményeire. Kiadja Dr. Lendl Adolf praeparatoriuma 

 Budapest, II., Uonáti-u. 7. Ára 40 — 50 kr. 



