A migyarországi Rkimncas-fajok. 135- 



3. Rövid petealakú, a szárnyfedők alig hosszabbak széles- 

 ségüknél, felületük egyenletesen, vagy csak apróbb foltokká tömö- 

 rülő tarkázattal pikkelyszőrös ... ... ... ... ... ... .. _ 4 



Hosszas petealakú, a szárnyfödelek együttvéve jóval hosz- 

 szabbák mint szélesek, felületük a hátsó félen mindenkor egy 

 ö'bbé-kevésbbé jól kivehető, rendetlenül kiszélesedő harántszalaggal 5 



4 P'ekete, rőth ima csápokkal és szárakkal; alul, különösen 

 az oldalrészeken fehéres, néha sárgás vagy rőtszínű rövid pikke- 

 lyekkel sűrűn borított ; a szárnyfedődön e pikkelyzet vékonyabb, 

 ritkább, a váltakozó köztereken néha sűrűbb, világosabb, megle- 

 hetősen egyenletesen elosztott s csak ritkán képez itt-ott kisebb, 

 rendetlenül elszórt foltozatokat. A varraton, mint a Rh. Castor-nál 

 egy élesen határolt fehér vagy rőtszínű tő folt foglal helyet, mely 

 után a varratsav szép feketésbarna színű, a csúcsok felé gyakran 

 kivilágosodik. A varrat tőfoltja egészen ép példányoknál a tor 

 hátsó negyedére is átterjed, sőt ezeknél a szárnyfedők két külső 

 köztere is egész terjedelmében sűrűn pikkelyes, (var. conjectiés 

 Gyll.) A tor közepén gyengén hoss^barázdás, kétoldalt a közepe 

 mögö't alig kiemelkedő, néha egeszén elsimuló tompa dudorral. 

 Elég gyakori Rumex crispuson. Hossza 2 6—3 mm. 



pericarpitís L. 



Az előbbihez hasonló, valamivel nagyob és zömökebb, éret- 

 len példányai rőtbarnák, a szárnyfedők pikkelyzete inkább tarká- 

 zott, néha a váltakozó köztereken koczkázatos ; a varrat tőfoltja 

 nem oly élénk színű, nincs oly élesen határolva s hátrafelé elmo- 

 sódva, néha egész szélességében tisztán húzódik végig az egész 

 varrat menten ; az előtör hatul mélyebben barázdás, a kétoldali 

 dudor pedig jól kifejlett, hegyesen csúcsos. Synon : Rh. gramineus 

 F. Az előbbinél ritkább. Hossza 3 — 3.4- mm. 



inconspectus Herbst. 

 5. Hossza 2—2.2 mm, hosszas petealakú, fekete felük te 

 csaknem mindig kissé fénylő. Az ostorcsáp nyelének alsó fele s a 

 czombok feketék, a csápnyél megvastagodott vége s néhány tőtagja, 

 a lábszárak és a lábak rőtbarnák. Alul sűrűn fehéren vagy sárgá- 

 sán pikkelyes . a szárnyfedők varratcsíkja jól határolt hosszas 

 fehér vagy sá-gás tőfoíttal, azután végső negyedéig feketés, többé- 

 kevésbbé kifejezett hosszas végfolttal. A szárnyfedők hátsó felén 

 egy világosibb, kétoldalt hátrafelé elkeskenyülő, néha csak a vál- 

 takozó köztereken jelzett, máskor alig kivehető, de a fekete var- 

 ratrész által mindenkor megszakított rendetlen czafatos vagy öttős 



