Ratkovszky Károly 71 



sőbben való kihajtása s a növekedés jelentékeny vesztesége szár- 

 mazik, különösen, ha nagy mennyiségben fordul elő a rovar. 



A hímrovar, mely szárnyas, április hó végén — május ele- 

 jén jelenik meg aránylag kis számban s ekkor végzi a kéregrepe- 

 désekben egy vagy több sorban megtapadt nőstények megtermé- 

 kenyítését. 



A hím testhossza 1 — lV-t mm., feje igen kicsiny, rövid csá- 

 pokkal, tora kidomborodó, potroha kúp alakú, egy a test V3-ad 

 hosszának megfelelő, lefelé behajló erős penisszel ; színe világos 

 vörhenyes barna ; két szárnya egészen átlátszó, nagyon vékony 

 hártya, alig észrevehető erezettel ; a szárnyak hossza a test két- 

 szeresének, szélessége fent a test hosszúságának felel meg. A ki- 

 telelt nőstények eleinte szennyes szürkésbarna színűek, később a 

 haránterek sötétbarnák lesznek s a barna szín 2 — 2 harántgyűrű 

 közt, a fejlődés előrehaladásával folyton terjed, míg 2 — 2 gyűrű 

 között összeérve, az egész rovar sötét barnává lesz. A nőstény 

 alakja körteszerű, vagy még inkább a szőlőmaghoz hasonlít azzal 

 a különbséggel, hogy felső része aránylag még szélesebb. Egész- 

 ben véve hosszában összehajtott paizs, mely a vékonyabb végével 

 van megtapadva. Kifejlett korában hossza 3 — 4, sőt 5 mm., szé- 

 lessége 2 — 4, vastagsága 2 — 3 mm. 



A Kermes-nek évente csak egy generatiója van. A megter- 

 mékenyített nőstény a petéit, melyek az ákácz-paizstetű petéihez 

 hasonlók, maga alá rakja s azután elszárad ; ez május végén, jú- 

 nius közepén következik be. A kikelő álczák nagyon világos bar- 

 nák s a tölgylevelekre vándorolnak ; télire pedig a kéregrepedé- 

 sekbe mennek vissza. 



Az élő rovar szipókájának segítségével a kéregrepedésekben 

 olyan erősen van megtapadva, hogy azt helyéből élve eltávolítani 

 nem lehet, mert szipókája s ezzel együtt egyéb belső puha részei 

 is ott maradnak. A nőstények átlátszó ragadós folyadékot válasz- 

 tanak ki, mely tavaszszal harmatcseppek alakjában hull, illetve 

 folyik le az ellepett fákról ; ennek a nedvnek ragadós volta is hoz- 

 zájárul ahhoz, hogy a már elhalt példányok is hosszabb ideig ma- 

 radnak meg eredeti helyükön. A nedv-kiválasztás sokkal erősebb, 

 mint az ákácz-paizstetűnél. 



A kitelelt paizstetvek csak részben hagyják el telelési he- 

 lyüket, a mennyiben a többség megmarad a kéregrepedésekben s 

 aránylag csak kevés nőstény megy feljebb a vastagabb agakra, 

 hogy ott telepedjék meg. Táplálékukat a törzsön is megtalálják s 

 csak az itt helyet nem lelök mennek tovább fel. 



