72 A tölgy paizstetüjéröl 



A Kermes leginkább az elnyomott s rósz talajon álló kocsá- 

 nos tölgyet lepi ugyan el, de az uralkodó fák törzsének, íőleg déli 

 oldala is többnyire el van lepve. 



Hogy mennyire kártékony, azt meg pontosan megállapítan 

 alig lehet; de annyit állíthatni, hogy mintán a fák nedvét szívja a 

 rovar, azok fejlődését, különöse, ha nagyobb számban van jelen, 

 megakadályozza. Valószínű, hogy a Kermes már régebben lappang 

 erdeinkben, valamint az is, hogy mostani nagy elszaporodása ösz- 

 szefügg a legutóbbi 3 év aránylag igen enyhe időjárásával. 



l T g\ anezen paizstetű előfordulása észleltetett 1891. évben 

 Franeziaországban is a bouconnei és montechi uradalmi erdőkben. 

 Itt M. R. de Lap asse figyelte meg s M. E. Hen ry, a nancyi erdé- 

 szeti tanintézet tanára „Lecanium quercus" néven határozta meg. 



Az erről közölt leírás nagyban és egészben megegyezik az 

 itt előadottakkal, úgy, hogy nines ok abban kételkedni, hogy egy 

 és ugyanazon rovarról van szó. 



A Kermes ellenségei a Coccinellák, Exochomusok s ezenkívül 

 két élősdije is van, ú. m. az Anthribus uarius és a Laemophloeus 

 ater, melyeknek lárvái a pajzsban fejlődnek ki s a letojt petéket 

 felemésztik. 



A Kermes fellépésére vonatkozó részletesebb adatokat az 

 „Erdészeti Lapokéban közöltem, a melyekre az érdeklődők 

 figyelmét ezennel felhívom. Ratkovszky Károly. 



Megjegyzés. Veszedelmes-e a Kermes vagy sem ? Erre a 

 kérdésre azt hiszem már válaszolhatunk". A Kermes megjelenése 

 és a tölgyesekben való előfordulása ne adjon okot semmiféle nyng- 

 talankodásra, mert nem új dolog az és meg van mindig, noha 

 kevés ember törődik vele. Hogy a fentebbi czikk szerzője a csor- 

 nai erdőségekben észre vette, azt csak annak tulajdonítsa, hogy 

 pagonyában nyitott szemmel jár, s hogy érdeklődik minden iránt, 

 a mi erdőgondnokságában történik. Más ember az effélét nem vesz 

 észre. Magam minden tölgyesben, a hol az utóbbi három év alatt 

 (1896 — 1898) megfordultam, megtaláltam és mondhatom, hogy 

 Budapest környékén (Gödöllő összes tölgyeseiben), Vasban, a 

 Bodrogközön (lapályos erdőkben) mindenütt meg van. De a velem 

 járók közül senki sem vette észre s midőn azt ott erdész-embe- 

 reknek is megmutattam, csodálkoztak rajta, hogy ők azt még soha- 

 sem látták! Meghiszem azt, mert a tölgyfa héjkérgének a színe, 

 valamint a paizstetű színe is olyan sötét, hogy mind a kettő egy- 



