Aha fi A. Lajos g3 



kokat. Ilyen akad minden nagyobb gyűjteményben az enyém- 

 ben is van néhány. 



Ezek egyike nőstény. Feje és tora rendes, potroha azonban 

 kissé sötétebb. A felső és alsó szárnyon levő összes fekete pety- 

 tyek egybefolytak és egy-egy nagy fekete mezőt képeznek, mely 

 a szárnyaknak kifelé eső háromnegyed részét foglalja el s mely- 

 ből csupán a szegély felé feketén szemzett hosszúkás barna pety- 

 tyek válnak ki. - - Az elszínezés a fonák oldalon is mutatkozik, 



itt azonban kevesebb tért foglal el, a mennyiben a felső szárny 

 közepén csak több szabálytalan és megszakított fekete folt terül 

 el, alsó szárnyán az ezüst sávok szabálytalan alakú nagy tő- 

 beli folttá folynak össze, külszéle pedig gyöngébben fénylő ibo- 

 lyás szürke, míg a közben eső tér zöldes szürke. Ezt az érdekes 

 példányt Sehol tz Róbert-nek köszönhetem, aki azt 1896. jul. 

 16-án a budapesti Lipótmezőn fogta. Rajzát Bordán István készítette. 



Ennél jóval sötétebb példányt írt leUnterberger F. (111. Wo- 

 chenschr. f. Entom. 1897. 6ő2 1.), a melynél az egybefolyó fekete 

 pettyek csaknem az egész felületet foglalják el, míg a barna szín 

 a felső szárny tövére s az alsó szárnyon levő két foltra szorítko- 

 zik. Fonák oldala az én példányoméhoz hasonlít. Ezt az alakot 

 Backe A. után ab. Backei-nek nevezte el a szerző. 



A Nemzeti Múzeum gyűjteményében is foglaltatik egy pél- 

 dány, mely az előbbinél valamivel világosabb, az enyémnél pedig 

 sötétebb, a mennyiben a fekete mezőben mutatkozó barna pettyek 

 igen kevés tért foglalnak el. 



Ez a példány, mely Sontagh Gyulától Aradról került, a hol 

 GruberEde fogta, ab. umbra névvel (auctor nélkül) van ellátva, 

 a mely név azonban az irodalomban nem ismeretes s ennélfogva 

 helyette az ab. Backei név használandó, a mely, véleményem 

 szerint, az összes efféle melanistikus Paphia-alakokra kiterjesz- 

 tendő. Ide számítandó tehát pl. az a jóval kevesebb tekete színt 



