85 



Különfélék. 



Pókhálóból készült ruha. Nem a mesebeli tündérkirálynőnek 



pókhálóból készült ruhajárói van itt szó, hanem igazi pókhálóból 

 szőtt valóságos ruháról. Mar réges-régen tettek kísérleteket arra 

 nézve, hogy a pókhálót úgy használják, mint a selyemszálat. így 

 pl. 1665-ben Merseburg vidékén a szántóföldeket, réteket és kerí- 

 téseket sajátságos pókhaló födte, melyből a szomszédfalvak női 

 szalagokat s egyéb tárgyakat szőttek. A pókhaló hasznosítását azon- 

 ban csak Bon, franczia főhivatalnok karolta fel. 1 709-ben egy-egy 

 pár pókhálóból készült keztyűt és harisnyát küldött be a párisi 

 akadémiához, mely a csatolt tervezet átvizsgálásával Réaumurt 

 bízta meg. Ez a jeles tudós kiszámította, hogy egy font pókse- 

 lyem előállításához 663,523 pók szükséges, a melyek táplálására 

 egész Francziaországban nincs elég légy. Ezzel "a terv dugába 

 dőlt, de újra fel-felbukkant. A múlt század végén Rolt a londoni 

 akadémiában mutatott be kis gépecskét, melynek segítségevei 22 

 póktól két óra alatt 6000 m. hosszú szálat nyert ; de mit hasz- 

 nált az, mikor európai póknak 1500 szála .egybesodorva éri csak 

 el a közönséges cérna vastagságát. Az érdeklődők figyelme az 

 idegen földrészek pókjai felé fordult. .Mar W a 1 1 a c e említette, hogy 

 az Aru-szigeteken (Új-Guinea közelében) van oly pókfaj, melynek 

 hálója rendkívül erős. Ugyanoly pókokat találtak Dél-Amerikában ot 

 a melynek hálójából d'O r b i g n y természetbúvár magának nadrág is, 

 készíttetett. Ezek honosítását az ipar azonban mégsem kísérletté. 

 Ez a délafrikai szigeteken élő pókoknak volt föntartva. Rájuk irá- 

 nyult a ügyelem, midőn Mauritius szigetének lakói Josephme csá- 

 szárnénak pókhálóból készült finom keztyűt nyújtottak át. De csak 

 később kezdték az illető pókfajt tenyészteni s életmódját tanulmá- 

 nyozni. Azt tapasztalták, hogy az óránkint 100—150 m. szálat 

 adhat, a mely 8.26 gr. súlyt eíbír; vagyis épen oly erős, mint a 

 selyemhernyó szála. Ennek szövésre hasznosítását a Madagascar 

 szigetén élő missionárius C a m bqué tűzte ki czéljául, a mi hosszas 

 kísérletezések után sikerült is. Újabb időben tettek ugyan mások 

 is kísérleteket. így p. o. sebtapaszt készítettek, de csak abból a 

 ruganyos, selyemszerű szövedékből, melylyel a pókok petéiket be- 

 burkolják. Mások a léghajózás érdekében használták fel a pókhá- 

 lót, a mennyiben a pókokat csoportonkint (12—12 db.) motola 

 elé helyezték s a gyönge szálakat arra felgombolyították. Szegény 

 állatoknak nem könnyű a feladatuk: naponkint 20— 4u öl szálat 

 kell szállítaniuk, előbb nincs nyugtuk A vörösös szálakat mosás 

 útján megtisztogatják s azután nyolczával egybesodorják ; ezek- 

 ből a sodrokból készítenek végül a léggömb hálójához rendkívül 

 erős s tartós köteleket, melyek a selyemköteleknél' sokkalta köm - 

 nyebbek. Más úton járt C a m b o u é. Ó a „halabe"-kat (így nevezik 

 a madagaskari benszülöttek ezt a pókfajt) kis kalitkafélébe úgy 

 helyezi el, hogy potrohúk kilóg, az eresztett szálat pedig kis mo- 

 tolához erősíti. Ilyenformán egy pók 27 nap alatt 4000 m. szálat 



