Parnassius Mnemosyne L. 143 



példányok Közt azonban van 4, mely oly rajzot mutat, melyről 

 egyik szerző sem tesz említést, t, i. homályos szürke kis pettyet 

 a mellső szegélyen : ez tefiát ritka. 



A nősténynél (legnagyobb példányom 63 mm.) Austaut és 

 Rühl szerint a rajztalan üveges külszegély szélesebb (az én pél- 

 dányaimnál is) és hosszabb, megkeskenyedve a belszélyt elérő. Ez 

 utóbbi példányaimra nem áll. Ezeknél ez a szegély csaknem egyenlő 

 szélességben a 3. sejtig terjed s a 2. sejt felső részében elenyé- 

 szik és csak ritkán terjed a 2. sejtig, a mikor aztán az 1. sejtben 

 tűnik el. Két példánynál a szegély rajztalan (typikus) ; a többinél 

 abban fehér pettyek látszanak, többnyire igen homályosan ; így 

 3-nál csak a 3. sejtben, 6-nál a 3—8. sejtig igen homályosan, 4-nél 

 pedig tisztán kivehető. A keskenyebb szürke sáv kezdete minde- 

 niknél megvan, olykor csak két, többnyire három sejtre kinyúlva- 

 A typikus példányoknál a felső szárny belszegélyén és az alsónak 

 mellső szegélyén szürkés kis petty látható; ilyen van 3, további 

 6-nál csak az alsó szárnyon (olykor már feketés), 3-nál pedig egyik 

 szárnyon sem, ez utóbbiak térnek tehát leginkább el. Az alsó 

 szárnyon továbbá a fekete belszegélylyel összefügg az erősen rajzolt 

 analfolt; ez 8-nál megvan, 7-nél pedig a folt csak gyenge rajzú. 

 A fekete belszegélylyel kevéssé öszszefüggő a középső petty is, 

 mely többnyire elég nag}'. Egyik példánynál az anal- és középfolt 

 egybe folyik. 



Egyéb nevezetesebb alakjai a következők: 1. Var. et ah. 

 melaina H on rath (Berl. Ent. Zeitschr. 1885. 273. 1.), melyet utóbb 

 Standfuss mint var. Hartmanni leírt (U. o. 1888. 234. 1.), de 

 a mely az előbbivel azonos (1. Berl. Ent. Zeitsch. 1889. Sitzb. 

 29. 1.). Igen sötét eltérés, melynek úgy hímje, mint nősténye mind- 

 két szárnyon sötétebb széles üveges szegélylyel bír. A szárnyak 

 középsejtje s ennek környéke sűrűn elhintett fekete pikkelyeket 

 mutat, némelykor oly kiterjedésben, hogy a fehér szín teljesen 

 eltűnik. 



Ezt a sötét alakot, melyet már Treitschke (X. l. 86.1.) 

 és R ossi (Verz. d. Lep. d. Erzh. Oesterreich 1842. 22. 1.) is említ, 

 eddigelé a Valliszban, Bajorországban, Sziléziában, Karinthiában, 

 Stiriában, Felső-Ausztriában, Bécs környékén és Erdélyben figyelték 

 meg. Hunyad megyéből két példányát bírom Bordán István 

 szívességéből ; egy példányát pedig Nécsey István Verebélyen 

 (Bars m.) íogta. 



2. Var. niibüosns Christ. Austaut rajza szerint a í abban 

 tér el a törzsfajétól, hogy a külszegély, mely a nű példányainknál 



